70 



man än med de hänryckningens ord, dem Franzéns Ijufva 

 sångmö, bedårad af stundens festglädje, nu i akademins 

 och det finska folkets namn tillh viskade alla ryssars rid- 

 derlige själf her skare, numera Finlands storfurste. Med 

 oblandad belåtenhet öfver sin tjusningsförmågas och sin 

 mildhets utmärkta värkningar kunde kejsaren jämte sin 

 lysande stab lämna den vackra högtidligheten — den 

 första i raden af hyllningar, som egnades honom af kej- 

 serliga Abo akademi. Uti de nådigaste ord täcktes också 

 „landets nuvarande regent och öfverherre", såsom det 

 hette, „förklara dess höga välbehag öfver akademins för 

 H. M:t betygade vördnadsfulla och undersåtliga tänke- 

 sätt". 



Efter det den oratoriska delen af den akademiska 

 högtidligheten afslutats blefvo de i förrummet till festsa- 

 len uppställda studenterne af rektor nationsvis presente- 

 rade för den höga gästen, som därpå behagade taga kän- 

 nedom af ritningarna till akademihuset och med uttalande 

 af sin beundran beskåda de i den halffärdiga solennitets- 

 salen uppresta granitkolonnerna och pilastrarna. Där- 

 vid behagade H. M. i nåder samtycka till rektors an- 

 hållan att lyckliggöra akademin med sin byst, hvarmed 

 det väl var meningen att ytterligare pryda festsalen i 

 st. f. en några år tidigare beställd byst af konung Gu- 

 staf IV Adolf. Till sist begaf sig kejsaren till akade- 

 mins bibliotek (i kyrkomuren), där han bland andra för 

 honom företedda märkvärdigheter särskildt fäste sig vid 

 några ryska och grusinska manuskript. „A alla de stäl- 

 len, dem H. K. M:t med sin närvaro benådade, „följdes 

 han — formales det i den officiella berättelse, som öfver 

 händelsen uppsattes — af samtel. sina nya undersåtares 

 oskrymtade kärlek och tiligifvenhet; och skall minnet af 



Bidra«: t. känned. af Fini. 



