skall vinna en sa lycklig som länge efterlängtad tillväxt". 

 Det var därför för konsistorium „en glad plikt att till 

 följd af H. K. M:ts egen nådiga befallning akademins 

 brister och mångfaldiga behof härmedelst till H. K. M:ts 

 högtupplysta kännedom och behj ärtande underdånigst 

 framställa". 



De svårigheter, som främst hindrade akademins ut- 

 veckling, grundade sig, enligt konsistorii mening, på lä- 

 rarkrafternas otillräcklighet, lönernas ojämnhet och för 

 en del lärare ringa belopp jämte svårigheten för utarbe- 

 tade lärare att draga sig tillbaka för att lämna plats åt 

 yngre förmågor. 



I den teologiska fakulteten funnos — så meddelade 

 konsistorium — tre professorer, hvilka aiiönades med in- 

 delt lön, 133 ^/g rdr b:co, och prébende pastorat, en ad- 

 junkt och en s. k. pastor seminarii theologici, båda aflö- 

 nade med ett pastorat, hvarjämte tidtals en e. o. profes- 

 sor varit anställd utöfver staten. Inom den juridiska fa- 

 kulteten fanns endast en professor, som åtnjöt 166 2/3 rdr 

 b:co i indelt lön samt två prébende hemman. För denne 

 var det helt naturligt omöjlige att samtidigt föreläsa öfver 

 alla till lagfarenheten hörande delar och att utbilda „egent- 

 ligen lärda eller akademiska jurister", hvaraf åter följde, 

 att det „icke varit eller kan blifva möjligt att vid akade- 

 min fästa några sådana med lyckligare naturgåfvor be- 

 gåfvade juris studiosi, de där framdeles till akademiska 

 lärare skulle förvärfva sig nödig skicklighet och förtjänst, 

 då de till en slik befordran vid akademin icke hafva mer 

 än en ledighet genom den nuvarande enda professorns åt- 

 gång att påräkna". — Den medicinska fakulteten ägde af 

 gammalt en ordinarie professor, som aiiönades med samma 

 förmåner som den juridiska, äfvensom sedan någon tid 



Bidrag; t. känned. af Fini. 



