107 



början af år 1810, då Speransky afstyrkte den akademi- 

 ska deputationen, förklarade han, „att han till ändamå- 

 lets vinnande för sin del skulle göra allt hvad på honom 

 ankom". ^) Och då Walleen efter mottagandet af konsisto- 

 rii hem ställningar presenterade för Speransky en „note" 

 öfver dem, rönte han ett hugnerikt bemötande och erhöll 

 kanslers tillsägelse att under den resa han kort därpå 

 gjorde till Abo gifva konsistorium hopp om att inga svå- 

 righeter skulle möta akademins petita. Återkommen till 

 Petersburg hade Walleen efter någon väntan på vårvin- 

 tern en längre konferens med kansler, som då, enligt 

 Walleens berättelse om sina åtgöranden till prokansler, 

 var mycket gratiös och talade vackra saker om akade- 

 min, „för hvilken han då, emot vanligheten, visade sig 

 särdeles intresserad". Akademins hemställningar om post- 

 friheten, almanacksprivilegiet, inkvarteringsfriheten och 

 det viborgska guvernementets läggande under akademin 

 lofvade Speransky „med det första" föredraga för kejsa- 

 ren, och de skulle „säkert bifallas". Endast projektet rö- 

 rande utvidgandet af akademins stat måste hvila tills re- 

 geringskonseljens allmänna statsförslag inkommit, så man 

 kunde bedöma statsvärkets tillstånd, men då skulle ock- 

 så projektet tagas i öfvervägande och af kansler „på allt 

 sätt understödjas". Walleen ansåg sig sålunda hafva „all 

 anledning att vara nöjd och att fatta de bästa förhopp- 

 ningar". 



Men fröjden blef mycket kort. Då Walleen straxt 

 därpå föredrog ett ärende rörande ett tidigare beslutadt 

 gårdsköp för akademihusets räkning och tillät sig en an- 

 tydan om penninghjälp af kejsaren, mötte han ett af- 



1) Walleen t. Tengström 26 jan. 1810. 

 Nat. o. Folk, H. 69. 



