143 



med den förhoppning, att då en gang kejsaren „gått att 

 hvila från så ädla mödor, hans efterträdare, hvar efter 

 annan, med hans tron skola ärfva hans kärlek till det 

 finska folket, skola prydde med samma höga dygder,^ 

 hvari han dem förelyst, bland senaste efterkommande 

 uppkalla minnet af den första ryska monark, som förde 

 styrelsen öfver Finland — och som han i sitt folks upp- 

 lysning se sin ära och i dess sällhet sin belöning". — 

 Om det tal, som hölls från den nedersta katedern, med- 

 delade konsistorium till kansler, att det uttryckte „den 

 studerande ungdomens vördnadsfulla tänkesätt för sin 

 höge beskyddare och välgörare". 



Festligheterna till åminnelse af den „högst hugne- 

 liga tidpunkten" artade sig sålunda till en vacker hyll- 

 ning åt landets nye her skare och en ståtlig uppvisning 

 af de oratoriska resurser akademin kunde prestera. De 

 bivistades, utom af den akademiska staten, af gen. gu- 

 vernören och kejserliga regeringskonseljens medlemmar,, 

 af generalitetet, hofrätten samt öfriga stater, om hvilka 

 det i allmänna tidningen sades, att de „delade akademins 

 känslor". Under det svenska talet prydde ännu gen. gu- 

 vernörens fru jämte stadens fruntimmer festsalen med 

 sin närvaro. Tiden mellan den första och den andra hög- 

 tiden fylldes af den festmåltid akademistaten gaf till ära 

 för gen. guvernören med regeringskonseljen, samtliga ge- 

 neraler och ledamöterna af hofrätten, de förnämsta civila 

 och militära ämbetsmännen, några af stadens borgare samt 

 ett antal förnämliga resande. Under middagen tömdes 

 först kejsarens skål „med de lifiigaste känslor af under- 

 såtlig vördnad och trohet", hvarpå toastades för gen. gu- 

 vernören, reg. konseljen och kanslern. — Den 29 juni 

 timade sedvanligt ombyte af rektoratet, som från G. Bons- 



Xat. o. Folk, H. 69. 



