3. 



Reskripte! af den ''^ZT' l^H. 



Glädjen stod sålunda högt vid akademin. Och. det 

 var icke att undra öfver, om man efter år af ovisshet 

 och väntan kände stor lättnad och belåtenhet med anled- 

 ning af att akademin genomgått den politiska omhvälf- 

 ningen utan några förändringar i sin organisation och 

 därtill ännu hugnats med förmåner, som gåfvo ökad 

 trygghet för framtiden. Att under sådana förhållanden 

 belåtenheten gaf sig uttryck i tal och loford, som för en 

 följande generation framstå öfverdrifna och chargerade, 

 hade sin förklaring i tidens vanliga ämbetsmannaservi- 

 lism samt i den benägenhet för underdånig patos, som 

 utmärkte den samtida vältaligheten och som i den aka- 

 demiska retoriken firade sina högtidsstunder. Man hade 

 af den nya öfverheten rönt endast huldhet och godhet, 

 och man föreställde sig, att det allt framgent skulle så 

 fortgå. De som, trots allt, misstrodde danaernas gåfvor, 

 funno väl ringa medhåll. 



Men alldeles oblandad var fröjden icke. Vid när- 

 mare öfvervägande kom den komité, som tillsattes för att 

 bringa den nya staten i värkställighet, till det ledsamma 

 resultat, att konsistorium vid uppgörandet af sitt förslag 

 till kejsaren alltför högt värderat akademins indelta rän- 

 tor och att till följd däraf det tillskott på 4,446 rub. s. 



Nat. o. Folk, H. 69. 



