157 



sist drog konsistorium icke i tvifvelsmål, att de begärda 

 indelningsräntorna och penningunderstöden ju skulle till- 

 falla akademin från 1 mars samt i framtiden utbetalas 

 äfven vid timande tjänstevakanser för att begagnas till 

 hvarjehanda tillfälliga utgifter vid akademin. ^) 



Omsorgen att till vederbörlig ort frambefordra dessa 

 upplysningar och önskningsmål „i afseende å värksfcällig- 

 heten af akademins nya stat" öfverlät konsistorium åt 

 prokansler. Denne hade fortfarande sökt bearbeta „gub- 

 ben" generalguvernören, hvilken enligt hans mening icke 

 begripit det ärende han uttalat sig om, samt dessutom 

 vändt sig med framställningar i ämnet såväl till kansler 

 som till frih. G. M. Armfelt, hvilken på hösten 1811 bo- 

 satt sig i Petersburg, jämte det han meddelade sig om 

 saken med R. H. Rehbinder och C. J. Walleen. Speran- 

 sky, hvars understöd främst måste vinnas, ställde sig i 

 det hela välvilligt till ärendet, hvars betydelse ju redan 

 på våren framhållits för honom af Tengström. Han till- 

 sade L. Gr. v. Haartman, som för tillfället skötte sekrete- 

 raregöromålen under Walleens vistelse i hembygden, att 

 bemöta gen. guvernörens invändningar och att med led- 

 ning af Tengströms meddelanden till Walleen uppsätta 

 ett bref i ämnet till generalguvernören i och för undvi- 

 kande af „missförstånd och efterfrågningar". Prokansler 

 bad han vara „pleinement persuadé" därom att akade- 

 min på sätt eller annat skulle erhålla de medel, som 

 stadfästs genom den nya staten. „J'y apporterai tous 

 mes soins et tâcherai de compenser les retards", förkla- 

 rade kansler. Men äfven han hyste vissa betänkligheter 

 med anledning af de af generalguvernören framställda 



\) K. P. 22 okt. 1811. 

 Nat. o. Folk, H. 69. 



