161 



att få reda på rätta meningen, men det uppfattades så- 

 som h. o. h. stridande mot akademins önskningsmål. Då 

 Steinheil lofvat Tengström att understödja akademin, 

 kunde Walleen icke förklara saken annorlunda än att 

 gen. guvernören icke vetat hvad han skrifvit eller att 

 förf. till betänkandet icke haft „något redigt begrepp" 

 om frågan. ^) 



Efter att i början af november ha mottagit Teng- 

 ströms instruktioner af den 25 oktober, fortfor Walleen 

 med ökad energi att bearbeta de höga herrar, på hvilkas 

 hjälp saken antogs bero. Den 8 november kunde han 

 meddela prokansler, att han redan haft ilera konferenser 

 med Armfelt. Denne var till en början emot att åt aka- 

 demin öfverlämna några till indelningsvärket anslagna 

 hemman och räntor, men lofvade till sist, på Walleens en- 

 trägna böner, att icke opponera sig i fråga om hemkalls- 

 räntorna. Däremot höll Armfelt styft på boställenas beva- 

 rande och enligt Walleens egen tanke kunde också aka- 

 demin åtnöja sig med att i stället erhålla indelningsrän- 

 tor. Endera dagen skulle Armfelt afgifva sitt skriftliga 

 utlåtande och då hoppades Walleen att ärendet skulle 

 blifva slutligen afgjordt, särskildt som kansler tycktes 

 „ganska mycket intressera sig för akademin". Yäl hade 

 den sistnämnde önskat inhämta närmare kamerala utred- 

 ningar af regeringskonseljen, men han hade afstått där- 

 ifrån, förmodligen på Walleens yrkande. „Om detta skett, 

 hvad hade akademin då fått?" frågade Walleen. Om öf- 

 riga punkter i akademins petitioner förmodade Walleen, 

 att det icke skulle blifva någon fråga. 2) 



1) Walleen t. Tengström d. 25 juni, 15 okt. 1811. 

 '^) Till Tengström 8 nov. 1811. 



Kat. o. folk, H. 69. 11 



