165 



konsistormm, hurusom detsamma erhållit „förnyade bevis 

 af den utmärkta nåd, hvarmed akademin af dess högste 

 beskyddare omfattas, och förnyad anledning att genom 

 nitiskt iakttagande af sina viktiga plikter ådagalägga sin 

 undersåtliga tacksamhet och uppfylla det ändamål H. K. 

 M:t medelst dess akademin ertedda frikostighet åsyftat". 

 Och Armfelt skref till prokansler: ..Jag hoppas, att herr 

 biskopen och akademin äro nöjda och att både vår goda 

 kejsare och Finland få glädja sig åt den värksamhet i 

 bildningen af vår ungdom, som den förres frikostighet 

 förtjänar och det senare har rätt att fordra af ett läro- 

 säte i den författning som det vi nu äga i Abo." ^) 



Konsistorium var icke heller otacksamt. „Akademin 

 är visserligen belåten med hvad hon fått", skref Teng- 

 ström någon tid därpå till Walleen. I fråga om bostäl- 

 lena medgaf han att konsistorium måhända haft orätt^ 

 och „i det hela", tyckte han, „är det bra som det är". ^) 

 Återstod således att också för öfverheten och för dem 

 som ansågos ha förhjälpt till det goda resultatet uttala 

 sin tacksamhet. Redan vid samma möte, där det kejserl. 

 reskriptet föredrogs och åhördes med sedvanlig undersåt- 

 1ig vördnad, beslöt konsistorium att icke endast delgifva 

 allmänheten den glada nyheten, utan att också besöka 

 den „gode gubben'', landets generalguvernör, „hvars väl- 

 vilja för akademin ej mindre än hvarje Finlands inbyg- 

 gare allmänt är känd"', för att för honom uttala akade- 

 mins tacksägelse „för det gynnande förord H. Exc. hos 

 H. M. Kejsaren i ofvan omförmälde sak afgifvit". 3) Men 



^) Kansl. t. konsist. 7i3 clec. 1811; Armfelt t. Tengström 30 

 nov. 1811. 



2) Tengström t. AValleen 27 febr. 1812. 



^) I Tengströms konc. saml. finnes konc. till ett tal (kunde 



Nat. o. Folk, H. 69. 



