174 



ganska god, går den dock netto åt. Allting är här ofant- 

 ligt dyrt." ^) Några månader efteråt, då han hunnit göra 

 sig mera förtrogen med de nya „affärerna", yttrade sig 

 v. Haartman i följande välmenande ord om det sätt, 

 hvarpå han fattade sin egen och äfven akademins upp- 

 gift: „Måtte under dessa stormiga tider vårt fädernes- 

 lands lärosäte icke känna skakningarne af den politiska 

 jordbäfningen! Det är att hoppas, att Abo akademi, efter 

 all nåd, som kejsaren bevisat den, och efter de stora upp- 

 offringar, som vår dåliga stats kassa gjort för den, skall 

 bidraga till danande af skicklige och redlige medlemmar 

 uti samhället! Hvad mig personligen beträffar, anser jag 

 mig lycklig att numera stå i närmare liaison med denna 

 akademi, så mycket mera som dess lyckligaste period nu 

 tyckes vara förhanden. Uti allt, som beror af mina svaga 

 krafter, skall jag med nit och värma söka uppfylla det 

 mig ålagde kall. Jag går min väg oskrymtadt fram. Den 

 plan jag en gång utstakat för mig, skall jag fullfölja. 

 Samtidas otack och afundens tal sätter jag mig öfver. 

 Det är nödvändigt i dessa tider, där hvarannan människa 

 beherskas af intérêt. Jag skattar mig lycklig att icke 

 allenast som cancellers secreterare, utan äfven förval- 

 tande ett ännu viktigare och svårare kall uti min far- 

 bror äga en gynnare och vän, som med sin erfaren- 

 het och sine kunskaper kan och vill gå mig tillhanda. 

 Vid 22 år ser man sakerna annorlunda än vid 50. Huru 

 lyckligt att då kunna begagna erfarne manners råd, icke 



^) Till Tengstrom 17 nov. 1811. v. Haartmans lön såsom exp 

 sekr. var (enl. Walleens uppg. af den 8 nov. 1811 till prokansler) 

 2,500 rub. s., hvartill kom kansl. sekreterarearvodet, enl. 1811 års nya 

 stat 960 rub. s. Klagan öfver dyrheten i Petersburg möter oss 

 ofta i de finska tjänstemännens meddelanden till hemlandet. 



Bidras: t. känned. af Fini'. 



