177 



ren utöfvat emot akademin kritik och missnöje jämväl 

 på ett håll, där man på intet sätt berördes af den nya 

 belastningen af statsvärket och där man, noga betaget, 

 bort ha allt skäl att glädja sig åt de goda värkningarna 

 af kejsarens subsidiepolitik, näml. inom kejsardömet. Här 

 hade, såsom tidigare nämnts, prof. G. E. Haartman vin- 

 tern 1808 — 1809 tyckt sig finna en mot Finland och aka- 

 demin välvillig opinion, men efteråt klagade de finska 

 ämbetsmännen i Petersburg öfver ryssarnes otrefliga sätt 

 att behandla dem och deras landsmän. ^) Att animositeten 

 riktades jämväl emot akademin, framgår af ett meddelande 

 af den 8 apr. 1812 från Tengström till Aminoff, hvari 

 det heter: „Man borde ej i Ryssland med någon särdeles 

 afund se på det goda kejsarn gjort vår akademi, då alla 

 de nya universiteter kejsarn anlagt äro vida rikare do- 

 terade än vårt och ofelbart mycket ofullkomligare svara 

 emot det med dem åsyftade ändamål. Afven i Sverige 

 äro Uppsala och Lunds akademiers tillgångar än vida 

 utöfver vara, så att det endast var vår förra stora fattig- 

 dom, som gjort den sista kejserliga välgärningen så ly- 

 sande och afundsvärd. Lärarena hafva ej fått större lö- 

 ner, deras antal är blott ökad t till upplysningens och ve- 

 tenskapernas gemensamma fördel och dess nya läroplat- 

 ser stå öppna för folk af allahanda tungomål, så snart 

 de hafva skicklighet att intaga dem." 



Måhända hade Aminoff tidigare meddelat biskopen 

 om den ogynnsamma opinion, hvarom denne talade; åtm. 

 bekräftade han i sitt svar, att en sådan opinion var rå- 

 dande. Framhållande sina epna bemödanden till akade- 



') L. G. v. Haartman t. J. Tengström 17 febr. — 1 mars 1810, 

 C. J. Walleen t. d:o 2 apr. 1812, J. Fr. Aminoff t. d:o 8 apr. 1812 

 o. s. v. 



Nat. o. Folk, H. 69. 12 



