196 



här på så långt afstånd skola bedöma den." — En må- 

 nad efteråt hette det: „Det är under samt, att så mycket 

 mörker än hvilar öfver Speranskj^s historia. Men kan- 

 ske är det med honom som med många andra politiska 

 syndare, att man måste vara af med dem utan att rätt 

 kunna namnge deras brott." Som Speransky ännu lefde 

 och var fri, hoppades Tengström att kejsaren icke an- 

 såg honom för konspiratör. „Men — slöt han sina fun- 

 deringar — en djup skymning betäcker alltid politikens 

 irrgångar och mig tillhör ej att utransaka dem." ^) 



Möjligt och kanske troligt är, att Tengström under 

 personliga sammanträffanden erhöll af de finska ämbets- 

 männen i Petersburg närmare meddelanden, hvilka satte 

 honom i stånd att bilda sig en klarare uppfattning om 

 katastrofen, om också en del detaljer däraf fortfarande 

 förblefvo „en gåta". Afven framgent följde Tengström 

 med intresse Speranskys öden, om hvilka han inhämtade 

 strödda underrättelser af sina korrespondenter i Ryss- 

 land. 2) 



') Tengström t. Aminoff 23 apr., 12 maj, 17 juni 1812. 



^) Ett par år efteråt visste J. A. Ehronström berätta, att det 

 fanns i Abo personer, hvilka bitterligen söijde Speransky och ansage 

 Armfelt för upphofvet till hans fall (Ehrenströni t. C. J. Walleen 3 

 nov. 1814). C. P. AVinter omnämner ryktet om Armfelts deltagande 

 i intrigerna enligt tidn. AUm. journalen (Dagb. 11 okt. 1814). — En 

 vidlyftigare framställning om det sätt. hvarpå Speransky bedömdes 

 af den högre ämbetsvärlden i Finland, i min uppsats „Finska ut- 

 talanden om Mikael Speranskys fall" i Sv. Lit. sällsk. skrifter t. 100. 



Bidrag t. känned. af Fini. 



