224 



värde furste skall se finnar nalkas sin tron, ej för att 

 oupphörligen anhålla om enskilta förmåner, utan för att 

 med värkelig känsla af dyrbara plikter och nödiga talan- 

 ger afbörda en del af den gärd vi äro honom skyldige 

 som den största af våra välgörare." ^) 



Det var mycket höga tankar Armfelt sålunda utta- 

 lade om akademins framtida värksamhet, då han åter så- 

 som kansler vände sig till konsistorium, och det var med 

 den största vördnad och beundran han yttrade sig om lan- 

 dets nye herskare. Så godt som i en handvändning hade, 

 såsom redan framhållits, han, den forne svenske konunga- 

 gunstlingen, som i Gustaf III sett idealet af en furste 

 och som egnat dennes minne en till dyrkan gränsande 

 vördnad, numera uppfyllts af beundran och hänförelse 

 för den ryska kejsaren, som ju i afseende å tänkesätt 

 och politik såväl som genom den ofta nog beräknande 

 älskvärdheten och tjusningskraften i sitt personliga upp- 

 trädande hade mycket gemensamt med hans förre herre. 

 Med beundran för kejsarens person och åskådning före- 

 nade sig hos Armfelt en djup tacksamhet för den omvård- 

 nad, som egnades Finland, och särskildt för den på en 

 gång kloka och ädelmodiga politik, som efter eröfringen 



^) Brefvet tryckt af W. Lagus i redan a. u. s. 15 — 16. — „Jag 

 tror det är braf ", utlät sig Armfelt om svaret till sin fru, 6 juni 

 1812. Till Tengström skref Armfelt den 9 juni 1812: „Af mitt bref 

 till berr biskopen ocb consistorium academicum ser T., att eburu 

 lifligen rörd och smickrad af den ära och det förtroende, mig är be- 

 visadt, jag på goda skäl tvekat att åtaga mig ett cancellerskap, som 

 jag nu likväl är pliktig att oppfylla. Måtte herr biskopen och aka- 

 demin få ordsak att alltid härmed vara nöjde, och måtte vänskap och 

 förtroende lätta den nya börda, jag med full känsla af min vanmakt 

 åtagit mig!" 



Bidrag t. känned. af. î'inl. 



