230 



icke. Såsom allmän regel kan sägas, att han visade kon- 

 sistorium stort tillmötesgående och att han gaf dess 

 framställningar sitt understöd, vare sig de rörde den ka- 

 merala förvaltningen, befordringsfrågor, litterära sträfvan- 

 den eller annat. Den akademiska administrationen kunde 

 sålunda ostördt fortgå i enlighet med de former och tra- 

 ditioner, som utbildat sig under den svenska tiden, och 

 de genom de nya politiska förhållandena inträdda förän- 

 dringarna ordnades efter önskningarna inom akademin. 

 Särskildt kännetecknades de år (1812— 1814), under hvilka 

 det förunnades Armfelt att leda akademin, af hvad man 

 kallade för värkställigheten af 1811 års nya stat, d. v. s. 

 af bemödandena att sätta akademin i åtnjutande af de 

 genom denna vunna förmånerna och att besätta de talrika 

 lärartjänster, som genom kejsarens frikostighet kommit 

 till stånd. 



Oförtöfvadt efter det underrättelsen om den nåd. 

 förklaringen rörande staten anländt, vände sig konsisto- 

 rium till regeringskonseljen med anhållan om utanord- 

 nande af 1811 års kontanta understöd och uppgörande 

 af snar likvid för årets hemmans- och tiondeindelning i 

 enlighet med markegångstaxan. Därjämte erinrade konsi- 

 storium om önskvärdheten af att utbrytningen af de nya 

 indelningshemmanen företogs „så snart möjligt blifver" 

 samt att arbetet därmed, som skulle ske vid länestyrel- 

 serna, måtte försiggå i närvaro af en akademins fullmäk- 

 tig, „som med nödig sakkännedom och uppmärksamhet 

 för akademins bästa vore i tillfälle att i förslaget till slik 

 utbrytning deltaga på sätt vid anordnandet af de akade- 

 min för detta anslagne hemmanen särskildte resor öfligt 

 varit, helst det i alla fall är E. K. M:ts höga rättighet 



Bidras; t. känned. af. Fiml. 



