238 



regeringens åtgärd till betryggande af hemmansböndernas 

 rättigheter. 



Sålunda ställd mellan stridiga uppfattningar, fann 

 konseljen ingen annan utväg än att uti skrifvelse af den 

 2 nov. 1815 hos H. K. M:t anhålla om förklaring i ämnet. 

 Frågan om skattehemmanen ansåg konseljen vara klar, 

 men rörande de kronohemman, som anslagits åt akade- 

 min till löningshemman. lämnade det nåd. reskr. af ^s/^ 

 1811 icke nödig upplysning. För sin del var konsel- 

 jen böjd för den uppfattningen, att dessa hemman icke 

 borde anses annorlunda än såsom vanliga löningshemman, 

 från hvilka akademin endast ägde att uppbära räntorna, 

 men till hvilka äganderätten icke öfverlåtits åt akademin. 

 Skulle konsistorii anspråk på „ägande fri dispositions- 

 rätt" till dessa hemman godkännas, komme åborna att 

 betagas den rätt de enl. skatteköpsförordn. af 1789 och 

 F. o. S. A. af samma år — således en af grundlagarna — 

 ägde att kvarsitta på hemmanen och att tillösa sig dem 

 under skatte, hvarjämte en sådan tolkning skulle föran- 

 leda hvarjehanda svårigheter vid storskiftet samt vid för- 

 delningen af skjutsnings- och inkvarteringsbördorna. Men 

 då konseljen kände sig villrådig i frågan, anhöll hon om 

 nåd. förklaring däröfver, huruvida de ifrågavarande lä- 

 genheterna skulle anses såsom andra löningshemman, 

 hvilkas ränta anslagits till fyllnad i akademins utvidgade 

 stat, eller om utöfver detta K. M:ts mening varit att till 

 akademins ägande och dispositionsrätt jämväl bortgifva 

 själfva jorden och därigenom förändra hemmanens natur. 

 Efter det kanslersämbetet i början af år 1816 blif- 

 vit besatt infordrades konsistorii yttrande. Det afgafs i 

 ett vidlyftigt betänkande af den ^/^ 1816, hvari bl. a. den 

 uppfattning uttalades, att akademins anspråk på samma 



Bidras; t. känned. af Fini. 



