239 



dispositionsrätt öfver krön ohemmanen som öfver andra 

 akademihemman icke afsåg att jorden skulle blifvit bort- 

 gifven och hemmanens natur undergått förändring. Kon- 

 sistorium motsatte sig alls icke åbornas rätt till skatte- 

 köp af de nya hemmanen i enlighet med vanliga förord- 

 ningar, men hemställde om sådan förklaring i ämnet, att 

 anhållan om skatteköpen skulle, efter formaliteter, som 

 närmare omnämndes, först göras hos konsistorium — icke 

 hos landshöf dingen, hvilken icke borde tillåtas utöfva 

 uppsikt öfver akademihemmanen — samt att ärendet, ef- 

 ter att ha behandlats af de akademiska myndigheterna, 

 skulle öfverlåtas till konseljens slutliga åtgärd. Om denna 

 uppfattning förenade sig kansler, som därjämte i sitt 

 utlåtande af den Yg 1816 föreslog, att förklaringen ut- 

 tryckligen skulle öfverlåta köpesumman till akademin. 



Efter ett par års ytterligare dröjsmål afgjordes den 

 kamerala tvistefrågan genom nåd. förkl. af den 15 aug. 

 1818. Till förhindrande af missförstånd och onödiga far- 

 hågor förklarades nu uttryckligen, att akademin ägde öf- 

 ver de nya löningshemmanen samma disposition som öf- 

 ver sina äldre under frälsemannarätt åtnjutna hemman, 

 men att också hemmansåborna skulle på det kraftigaste 

 bibehållas vid sina „i grundlagarne och andra förordningar 

 förvarade rättigheter". Ehuru nämligen de nya lägenhe- 

 terna skulle åtnjutas såsom under frälsemannarätt, skulle 

 hemmanens natur därigenom icke blifva förändrad. Skatte- 

 böndernas äganderätt skulle nämligen vara ägarena fort- 

 farande förbehållen, fastän räntorna gingo till akademin. 

 Öfver kronolöningshemmanen skulle akademin utöfva 

 samma disposition som enligt författningarna tillkom 

 landshöf dingarne — hvarigenom dessa sålunda förklara- 

 des skilda från vidare befattning med lägenheterna — 



Nat. o. Folk, H. 69. 



