246 



Under tiden hade det fleråriga dröjsmålet med frå- 

 gornas afgörande beredt akademin hvarjehanda svårighe- 

 ter. Då under årens lopp de genom den nya staten till- 

 komna tjänsterna blifvit besatta under väntan på indel- 

 ningsfrågornas snara lösning, hade näml. ökade anspråk 

 ställts på akademins betalningsförmåga och äfven i öfrigt 

 hade behofven ökats, i) Tidt och ofta var konsistorium 

 nödsakadt att vända sig till regeringen med anhållan icke 

 endast om det kontanta understödets utbetalande, utan 

 också om utanordnande af de i utsikt ställda hemmans- 

 och spannmålsräntorna i penningar efter markegångsvär- 

 det. I mars 1813 framhölls, hurusom de nya tjänstemän- 

 nen såväl som stipendiater och gratialister befunno sig i 

 ett svårt läge till följd däraf att 1812 års löner och un- 

 derstöd ännu icke blifvit dem tilldelade, hvarför konsisto- 

 rium anhöll, att en provisioneil anordning måtte beviljas 

 å den summa, som svarade mot fordringarnas belopp. För 

 år 1812 stea: denna deras fordran i hemmansräntor och 



') Huru viss man var på indelningsvärkets godkännande fram- 

 går däraf, att konsistorium i början af 1831 anhöll hos kansler, vid 

 samma tid t. f. gen. guv., att den redan påbörjade uppbörden af 

 kronotionden och räntorna från de åt akademin föreslagna hemmanen 

 skulle inhiberas intills nådig stadfästelse å indelningsprojektet erhål- 

 lits, på det att icke, akademins lärare, stipendiater m. fl. till förlust, 

 nämnda afgifter skulle af kronans uppbördsmän blandas med krono • 

 uppbörden. Hvad som redan uppburits skulle kvarstå odisponeradt 

 till K. M:ts utlåtande i målet, „helst det ej kan vara att förmoda 

 det H. K. M. gör någon ändring i det af landshöfdingen i länet upp- 

 rättade och af kejs. reg. kons. redan godkända indelningsförslag". 

 Armfelt förklarade denna anhållan för billig, men reger, kons , till 

 hvars pröfning och vidare åtgärd den hänsköts, ansåg sig icke kunna 

 samtycka till uppskofvet med skatteuppbörden. K. E. 26 jan. 1813; 

 reg. kons. t. konsist. 3 febr. 1813; reg. kons. pr. 3 febr. 1813. 



Bidrag t. känned. af Fini. 



