254 



hvilka uppburit penningelön skulle för sin återstående 

 lifstid åtnjuta hälften däraf i pension och de som haft 

 indelning tilldelas en penningepension, motsvarande fyr- 

 dubbla kronovärdet af hälften af deras förra lön. ^) 



I fråga om gratialspannmålens fördelning uppgjordes 

 år 1812 af prokansler ett förslag till reglemente, som god- 

 kändes af konsistorium och därpå stadfästes af kansler. 

 I detta reglemente stadgades, att ordinarie professors 

 enka skulle efter tjänste- och nådårens utgång erhålla 

 del af gratialen så länge hon satt i enkestånd samt för- 

 höll sig ärbart och anständigt. Afvenså skulle efter kon- 

 sistorii förslag och kanslers därpå grundade bifall under- 

 stöd medgifvas ordinarie professors minderåriga och oför- 

 sörjda barn, som sig sedigt och ärbart uppförde, näml. 

 söner intill deras 18:de år, såframt de icke därförinnan 

 erhöllo något större stipendium eller från akademin skilde 

 ingingo i annat lefnadsstånd, döttrar tills de blefvo gifta 

 eller annars försörjda. Var en professors son af sjuk- 

 dom förhindrad att sig försörja, kunde hans understöd 

 utsträckas utöfver den föreskrifna åldersgränsen. Belop- 

 pet af understöden skulle efter konsistorii årligen före- 

 tagna pröfning utgöra 12 — 24 tunnor spannmål för enka 

 samt 5 — 10 t:r för hvarje oförsörj dt barn. I mån af 

 ökadt antal nya pensionstagare kunde de äldres pensioner 

 minskas, dock icke under nämnda minimibelopp, men om 

 tillgångarna icke ens på detta sätt medgåfvo utdelande 

 af nya pensioner, fingo de sist tillkomna vänta tills en 



1) K. R. 22 jan. 1813; kansl. t. konsist. ^Vgi jan. 1813. Ofver- 

 skottet af det till pensionerna anslagna understödet, 432 rub. s., 

 skulle gå till bespar. fonden, från hvilken pensionerna skulle utbe- 

 talas. 



Bidrag t. känned. af Fini. 



