262 



före årets utgång ärendet för kejsaren, men vare sig att 

 han ändrat mening i fråga om ärendets behandling eller 

 att andra inflytelser kommo att invärka — den motsedda 

 stadfästelsen på konsistorii hemställan gafs icke. Kejsa- 

 ren förklarade, att han visserligen „alltid velat hafva kej- 

 serl. akademin i Abo vid det henne förunnade och af H. 

 M:t stadfästade privilegium bibehållen att oberoende ifrån 

 landets allmänna administration stå under den för akade- 

 min särskildt tillförordnade styrelse", men att han vid 

 öfvervägande af att frågan rörde ridderskapets och adelns 

 rätt fann nödigt att före frågans afgörande infordra fin- 

 ska komiténs betänkande efter det „vederbörande däröf- 

 ver hörde blifvit". Med anledning häraf anmodade frih. 

 J. F. Aminoff såsom komiténs t. f. ordförande regerings- 

 konseljen i Abo att utlåta sig öfver konsistorii hemstäl- 

 lan. 1) 



Inom konseljen mötte frågan ett så godt som enhäl- 

 ligt motstånd. Endast en bland ledamöterna syntes böjd 

 för att under vissa villkor samtj^cka till förslaget, men i 

 öfrigt blef detta föremål för en mer eller mindre omild 

 kritik. Särskildt framhölls den fara, som hotade de adliga 

 privilegierna, om akademin beviljades en obegränsad in- 

 köpsrätt till den privilegierade jorden, men därjämte ut- 

 talades farhågor för att en alltför omfattande jordbesitt- 

 ning skulle ha till följd olägenheter såväl för akademin, 

 hvilken skulle blifva „halfvägs en högskola, halfvägs en 

 direktion öfver landtbruk", som ock för odlingen på de 

 inköpta godsen. Den förstnämnda synpunkten framhölls 

 särskildt af öfverste Eeuterskiöld, hvars tankar dock i 



^) Armfelt t komitén 13 nov. 1812, Aminoff t. reger, kons. 2 

 dec. 1812 bl. statssekr. han dl. 1812 n:o "Vitt- 



Bidras; t. känned. af Fini. 



