266 



brukets upphjälpande och förkofran eller i allt afseende 

 instämmande med det sätt, som till förvaltande af de aka- 

 demin donerade kapitaler blifvit af donatorierne föreskrif- 

 vit, och i öfrigt menlig för statens alla medlemmar i ge- 

 men samt ridderskapet och adeln i synnerhet, alltså anser 

 konseljen sig för dess del i underdånighet icke kunna 

 annat än afstyrka nådigt bifall å denna akademins un- 

 derdåniga ansökning." 



Innan detta betänkande ailäts till komitén för finska 

 ärenden, hade uppfattningen inom regeringskonseljen blif- 

 vit känd vid akademin. För att bemöta de farhgaste in- 

 vändningar, som kunde göras, vände sig då konsistorium 

 med en ny skrifvelse i ämnet till grefve Armfelt, t. f. 

 generalguvernör, men bosatt i Petersburg. ,.Till häfvande 

 af de tvifvelsmål — hette det däri — som emot detta för- 

 slag möjligen uppkastas kunde, huruvida nämligen aka- 

 demin må vara berättigad att besitta och disponera värk- 

 1ig frälsejord", lämnade nu konsistorium kansler del af 

 det redan nämnda kgi. privilegiebrefvet af år 1624 för 

 Uppsala akademi, hvarpå uppmärksamheten måhända ti- 

 digare icke blifvit fäst. Och med en skickligt uttänkt 

 jämförelse mellan föregående och nuvarande tider yttrade 

 konsistorium patetiskt: „Hvad en stor regent redan för 

 snart 200 år sedan tillät lärosätet i Uppsala, skulle aka- 

 demin i Abo i tider af större upplysning och mer libe- 

 rala tänkesätt våga än säkrare hoppas af Alexanders ädel- 

 modiga kärlek för vetenskaperna i gemen och för detta 

 lärovärk i synnerhet, som redan fått emottaga så många 

 och stora vedermälen af sin höga beskyddares hulda och 

 faderliga omvårdnad, och det så mycket mer som akade- 

 min i Abo ej mindre enligt sitt stiftelsebref af den 26 

 mars 1640 än till följd af åtskilliga andra ofta upprepade 



Bidrao- t. kännecl. af Fini. 



