267 



och bekräftade höga öfverhethga författningar af den 23 

 okt. 1646, d. 19 okt. 1650, d. 17 sept. 1675, d. 5 nov. 

 1723 m. fl. har att till godo njuta alldeles samma privi- 

 legier, fri- ooh rättigheter som akademin i Uppsala." — 

 Gentemot farhågorna för en alltför intensiv agrarpolitik 

 från akademins sida anmärkte konsistorium till sist, att 

 de fonder, som kunde användas till inköpen af jord, trots 

 all försiktig och omtänksam hushållning, icke kunnat upp- 

 bringas högre än till 20,000 rdr sv. b:co och att i fram- 

 tiden några nämnvärda behållningar icke voro att emotse. 

 Konsistorium räknade därför på att kansler skulle finna, 

 „huru litet grundad den farhågan kan vara, att akade- 

 min, om rättighet att köpa frälsejord henne tillerkännas 

 skulle, omsider kunde under sin ägo och disposition 

 draga all i landet befintlig frälseegendoDi — ett eröfrings- 

 system lika så oklokt och obetänkt att vidtaga som omöj- 

 ligt att utföra och som således aldrig nu eller framdeles 

 kan ingå i akademins administrationsplan". ^) 



') K. R. 9 apr. 1813. Måhända hade äfven Tengström begynt 

 att tvifla på nyttan af hemmansköpen; åtm. fann han det under då- 

 varande konjunkturer olämpligt att inlåta sig på dem. I en „pro 

 memoria" af den 14 nov. 1812, afsedd att föredragas inför konsisto- 

 rium, framhåller han, efter en redogörelse för fondernas ställning och 

 skälen för konsistorii förslag, hurusom de nya hemmanens skötsel 

 skulle medföra mindre risk och möda än den närvarande administra- 

 tionen af de kontanta medlen, då hemmanen komme att utarrenderas 

 och ställas under kamrerarkontorets uppsikt. Äfven framhåller han, 

 huru ringa anledning man hade, åtm. i början, att motse någon nämn- 

 värd vinst af köpen. Väl om affären komme att bära sig och rädda 

 akademins förmögenhet från att under en olycklig konjunktur allde- 

 les gå förlorad. Och äfven om akademin förtjänade något på saken, 

 så hade öfverskottet sin användning för de litterära behofven och för 

 stärkandet af stipendiefonderna. Men, slöt prokansler sina reflexio- 



Kat. o. Folk, H. 69. 



