277 



Aminoff. ^) Men då deputationen afreste, stannade Fran- 

 zén hemma och efter de deputerades återkomst beslöt 

 han sig slutligen för att inlämna sin afskedsansökan. 

 Åberopande fredsfördragets medgifvande för Finlands in- 

 nevånare att under loppet af tre år efter freden bosätta 

 sig i Sverige, anhöll Franzén i denna ansökan i ödmjuka 

 ord om tillstånd att öfveriiytta och att mottaga den tjänst, 

 som af konungen i Sverige blifvit åt honom utsedd. 

 „Ehuru många och kära band fästa mitt hjärta vid Fin- 

 land och dess akademi och ehuru lycklig jag skulle anse 

 mig att få lefva under E. K. M:ts milda och välgörande 

 spira — skref Franzén — nödga mig likväl tillfälliga om- 

 ständigheter och individuella förbindelser till denna flytt- 

 ning." Därjämte anhöll Franzén, af hänsyn till öfverfar- 

 tens äfventyrligheter för hans familj och nödvändigheten 

 att i god tid ordna sin ekonomi, om rättighet att redan 

 på sommaren företaga öfveriiyttningen, men förblifva i 

 åtnjutande af sina professorsförmåner intill den ^/^ 1812. 

 „Jag vågar så mycket mera hoppas, att E. K. M:t i nå- 

 der villfar min önskan, yttrade Franzén, som den under- 

 stödes icke blott af E. K. M:ts personliga ädelmod, utan 

 äfven af den liberala ur tidehvarfvets upplysning och 

 förmildring ursprungna anda, hvarmed det sista kriget 

 blifvit både fördt och slutadt och som äfven dikterat den 

 paragraf i fredstraktaten, hvilken jag i underdånighet vå- 

 gat åberopa." 2) 



1) Till Aminoff 10 o. 12 apr. 1811 (se sid. 127). Till Speransky 

 yttrade Tengström, att Franzén mottagit sina kollegers förtroende 

 och var lika förtjust som deputationens öfriga medlemmar öfver det 

 hedrande ^ippdraget. Till Speransky brefkonc. 6 apr. 1811. 



^) Afskedsansökan, ingifven den -%, åtföljer konsist. skr. d. ^^/^ 

 1811 t. kansL, kanslersämbetets brefakter 1811. Den finnes i sin hel- 



Nat. o. Folk, H. 69. 



