278 



Franzéns i mycket undersåtliga uttryck afiattade an- 

 sökan tillstyrktes af konsistorium, som i sin underd. hem- 

 ställan yttrade, att „ehuru konsistorium visserligen icke 

 utan liiiig och smärtande saknad ser ryckas ur sitt sköte 

 en man, som icke blott på snillets, lärdomens och talen- 

 tens, utan ock på hjärtats och de medborgerliga dygder- 

 nas sida sig alltid utmärkt och till hvars oförtrutna och 

 gagnande biträde vid den akademiska ungdomens under- 

 visning konsistorium redan länge och med innerlig till- 

 fredsställelse varit vittne, kan likväl konsistorium för sin 

 del icke sätta sig emot ett beslut, som, enligt professo- 

 rens egen uppriktiga försäkran, värkadt blott af tillfälliga 

 omständigheter och individuella förbindelser, synes ut- 

 göra en af de länkar i händelsernas kedja, g^nom hvilka 

 människan ofta utan egen föresats eller åtgärd föres till 

 mötet af nya och okända, eodast af försynens blick för- 

 utsedda öden". Afven tillstyrktes Franzéns anhållan att 

 tillåtas åtnjuta sina löneförmåner intill våren 1812. Yäl 

 fann konsistorium den ifrågavarande casus icke vara all- 

 deles af den art, att den skulle berättigat Franzén att 

 göra anspråk på den begärda förmånen, men livad kon- 

 stitutionerna noga betaget icke medgåfvo, förväntade sig 

 konsistorium af kejsarens nåd, hvaraf akademin rönt „allt- 

 för rika och dyrbara bevis för att icke våga äfven vid 

 detta tillfälle påkalla den". ^) 



het aftryckt af W. Lagus i Sv. litt, sällsk. skrifter VI: 116. — I ett 

 särskildt bref till Speransky uttalade sig Franzén närmare om moti- 

 ven till sin öfverflyttning. Tengströin t. Speransky,-/- 1811. 



') K. P. o. K. E. 28 juni 1811. Konsist. räknade på kejsarens 

 nåd „med så mycket större både skäl och tillförsikt som det gagn 

 Franzén vid detta lärosäte spridt ännu länge skall fortfara efter det 

 hans sånggudinna i hans födelsebygd redan förstummat och hans röst 



Bidrag t. känned. af. Fini. 



