290 



af pr okansler och andra „patroner", hvilka önskade be- 

 reda en reträttplats åt prof. Palander för att sålunda få 

 bibliotekariesysslan besatt med en lämpligare person. 

 Avellan hade år 1809 vunnit juris naturse et historiarum 

 adjunkturen med en s. å. utgifven historisk dissertation 

 berörande den fornsvenska rätten och därefter (1810) ut- 

 nämnts af Speransky till filosofie adjunkturen framom en 

 af konsistorium på första rummet uppställd medtäflare, 

 emedan han „egentligen lämpat sina studier till filoso- 

 fin", i) Nu ställde han sina förhoppningar på historien, 

 om hvars studium han de senaste åren, särskildt efter 

 det ryktet visste att förtälja om Franzéns beramade bort- 

 flyttning, bemödat sig vid sidan af sin „favoritvetenskap", 

 den praktiska filosofin. Han meddelade sig om saken 

 med prokansler, som icke hade något att invända mot 

 planen för den händelse att skoldirektörn i Yiborg E. Gr. 

 Melartin, som eftersträfvade ett refugium vid akademin, 

 åtnöjde sig med fjärde teologie professuren eller ock 

 Palanders plats. Avellans bemödanden gingo nu ut på 

 att hålla ref. sekr. F. W. Radloff, hvars håg främst stod 

 till professuren i lärdomshistoria, på vederbörligt afstånd 

 samt att genom vänlig öfverenskommelse förmå Melartin 

 att hålla sig från historieprofessionen. Och han lycka- 

 des öfver förväntan väl. Melartin förklarade, att han icke 

 ämnade konkurrera, och Radloff, hvars historiska pro- 

 duktion betydhgt öfversteg Avellans, förmåddes att draga 

 sig tillbaka, så att täflan om den historiska lärostolen 



mare kännedom om hans „anlag och komparativa skicklighet", som 

 prokansler och konsistorium ägde och som var „en nödvändig följd" 

 af hans vid akademin gjorda tjänst. Konsist. mem. t. kansl. ^^/g 1812, 

 kanslersämb. brefakter 1812. 



1) Kansl. t. konsist. 25 Jan., 6 febr. 1810. 



Bidrag t. känned. af. Fini. 



