298 



vidtagen, en mesure, som under andra tider hade varit 

 möjlig, men som icke låter tänka sig, då man känner 

 Armfelts moderation. Jag fruktar icke att Lagus är en- 

 vis, då jag hoppas, att han har så mycken kärlek för 

 akademin, att han icke skulle vilja förorsaka att dess 

 nye canceller snart skulle ledsna vid en befattning, där 

 han skulle ha den mortification att icke se någon gå dess 

 billiga önskningar till mötes." Sitt uppdrag afslutade den 

 unga diplomaten med att framhålla det stora förtroende 

 till Tengström, som låg till grund för kanslers vädjan i 

 denna kinkiga sak. „Han känner farbrors i sanning esti- 

 mabla och i våra tider sällsynte principer, att blott af nit 

 för saken, utan afseende på enskilte considerationer, trai- 

 tera affairerne, och han är öfvertygad och anser sig lyck- 

 lig att uti akademins procanceller se den aktningsvärde 

 man, som uti alla fall går honom till mötes, då fråga är 

 om akademins enskilte förmån och beredande af lands- 

 mäns väl och upplysning." i) 



^) v. Haartman t. Tengström 3 juni 1812. En månad tidigare 

 hade den unga kanslerssekreteraren, hvilken redan kände sig hemma- 

 stadd på sin plats och gärna yttrade sin egen mening om de akade- 

 miska ärendena, uttalat för sin farbror sitt stora misshag öfver att 

 Melartin afstått från moralium professionen, hvartill han genom sin 

 karaktär och sin arbetsamhet varit särskildt lämpad, t. o. m. framom 

 Lagus. Därjämte klandrade han den vid akademin rådande „olyck- 

 liga transportsjukan", som skulle ha till följd, att akademin alltid 

 blef efter. Särskildt förvånade det honom, att ingen tillrådt Melar- 

 tin att söka den plats, hvartill han af Speransky och landets förnäm- 

 sta ämbetsmän varit destinerad. Detta yttrade han, såsom han hoppa- 

 des att prokansler väl förstod, utan all tanke på eget intérêt. „Det 

 är af nitälskan för saken och af värkelig högaktning för min farbrors 

 alltid opartiska traiterande af aifairer som jag så yttrat mig. Jag är 

 öfvertygad, att farbror visserligen skulle ha förekommit, hvad nu in- 



Bidrag t. känned. af Fini. 



