301 



Armfeit gaf, som sagdt, efter och utvärkade under 

 sommarens lopp kejsarens nådiga utnämning åt de af kon- 

 sistorium förordade tjänsteaspiranterna G. Gadolin, Lagus, 

 Fattenborg, Avellan, Ahlstedt och Myréen. Men då mot 

 årets slut förslaget till den fjärde teologie professuren 

 kom til] hans behandling, genomdref han en åtgärd, som 

 visade att han icke tagit sin hand från Melartin. Då 

 näml. med anledning af Gadolins befordran till första 

 teologie professor och Jak. Bonsdorffs däraf följande upp- 

 ilyttning till hans förra tjänst äfven den tredje teologie- 

 professuren skulle blifva ledig, företog sig kejsaren — 

 väl på Armfelts framställning och i enlighet med teolo- 

 giska fakultetens önskan — att utan vidare ceremonier 

 utnämna Snellman till tredje och Melartin till fjärde teo- 

 logie professor, sålunda gynnande den sistnämnde utan 

 att hindra den förre. Det var en förenkling af den van- 

 liga proceduren, som måhända icke var konsistorium i 

 smaken, men kejsaren förklarade, att utnämningen icke 

 finge „i framtiden af någon vid dylika fall såsom preju- 

 dikat samt till styrka för dess talan åberopas". Hän- 

 delsen upprepades dock af majestätet själft någon tid 

 därefter, då v. bibliotekarien F. W. Pipping utan förslag 

 af konsistorium befordrades till den genom Palanders för- 

 flyttning till teoretiska filosofin lediga professionen i lär- 

 domshistoria och den därmed förenade bibliotekariesyss- 

 lan. Afven om denna afvikelse från den vanliga meto- 

 den sades, att den företogs „af förekommen anledning 

 för denna gång ■ — ■ — utan att dock sådant framdeles må 

 varda som prejudikat åberopadt". ') 



Efter det de nådiga utnämningarna kommit till kon- 



>) Kansl. t. kons. |j^, 21-23 juni, ^y,, aug., y,, 1812, Vs 1814. 

 Nat. o. Folk, H. 69. 



