322 



såsom den nyutnämnde prof. Avellan, kände en liflig ön- 

 skan att erhålla en ny högtidsrock i st. f. den gamla, 

 otjänliga uniformen. Till råga på förargelsen transpire- 

 rade saken, som skulle hållas tyst, ut i staden och väckte 

 där kommentarier, som icke torde varit synnerligen smick- 

 rande för professorerne. Med anledning häraf vände sig 

 Wallenius år 1812 till sin frände C. J. Walleen med an- 

 hållan om dennes hjälp till frågans lyckliga afgörande, 

 ty, huru obetydlig saken enligt hans mening än var, „vore 

 det för akademin en tort och för vissa utom akademin 

 ett ämne till plaisanterier att hon misslyckades i sin pe- 

 tition". Underrättad om den hetta, hvarmed saken togs 

 på akademiskt håll, uttalade Speransky sin förundran öf- 

 ver ,.huru lärdt folk kunna vara ostadigt och fåfänge", 

 men han lofvade i början af år 1812 genom L. Gr. v. 

 Haartman att icke motsätta sig den goda saken, blott 

 uniformen gjordes enklare än den, hvartill ritning tidigare 

 företetts genom prof. Gadolin. „Laici vid akademin" an- 

 modades därför att ånyo „slå sine kloka hufvud ihop för 

 att producera medel till en ny uniform", som icke fick 

 vara alltför mycket utstofferad. ^) Professorerne läto väl 

 icke oftare påminna sig om denna sak och på våren 1813 

 hade de levererat ett nytt projekt jämte ritningar till 

 Armfelt, som anhöll hos kejsaren om tillstånd att få 

 framlägga dem till nådigt godkännande. 2) Frågan tog 

 dock ånyo uppskof på flera år. Först på våren 1817 

 kunde kansler meddela konsistorium, att K. M:t sist och 

 slutligen tillmötesgått dess önskningar och utfärdat ett 



1) Wallenius t. "Walleen 18 maj 1811, 8 febr. 1812; Avellan t. 

 d:o 10 febr. 1813; L. G. v. Haartman t. Tengström 15 febr. 1812. 

 ^) Kanslersämbetets brefkonc. d. */^ 1813, kansl. ark. 



Bidrag t. känned. af Fini, 



