328 



nyttig värksamhet göra sig förtjänt af kejsarens ynnest. 

 Och Armfelt, som under sin korta kanslerstid mycket fli- 

 tigt meddelade sig med konsistorium, tröttnade icke att 

 på sitt vanliga frispråkiga, något öfverdrifna sätt fram- 

 hålla, hvilka förhoppningar både regent och folk ställde 

 på lärare och lärjungar. I det bref, hvari han hösten 

 1812 underrättade konsistorium om det stora byggnads- 

 understödet, förklarade han, att H. K. M:t, med den 

 kännedom han förvärfvat sig om lärarnes nit och skick- 

 lighet, var öfvertygad om att genom prokanslers och con- 

 sistorii academic! bemödanden de uppoffringar H. K. M:t 

 gjort för den kejserliga akademin snart skulle blifva ve- 

 dergällda genom upplysningens utbredande i landet. Och 

 uti en af de skrifvelser, med hvilka Armfelt, såsom vi i 

 det följande ännu få anledning att omnämna, besvarade 

 konsistorii sedvanliga nyårshälsningar, yttrade han: „Abo 

 akademi kan nu icke allenast i vetenskapernas värld höja 

 sig till lika grad af anseende med sin fordna medtäfla- 

 rinna, akademin i Uppsala, och med Europas namnkun- 

 nigaste lärosäten. Hon bör äfven uppfylla det stora än- 

 damål den vise Alexander med hennes — att jag så må 

 säga — nya skapelse åsyftat: finska folkets allmänna mo- 

 raliska bildning och sanna upplysning, grundvalen till 

 vårt älskade fosterlands lycksalighet." ^) 



Man skulle göra den kejserHga akademin i Äbo en 

 orättvisa, om man icke medgåfve, att hon bemödade sig 

 om att gå sin höga herskares afsikter och sin kanslers 

 önskningar till möte. Men för visso fanns det vid denna 



1) Kansl. t. konsist. 9 sept. 1812, ^/jg jan. 1813. 



Bidrag t. känned. af Fini. 



