331 



met, utau att de i mån af sin tid egnade sina omsorger 

 åt de uppgifter, som undervisningens framsteg och aka- 

 demins litterära renommé kräfde af dem. Ärligen upp- 

 gjordes i konsistorium planer för det nya läseårets före- 

 läsningar och öfningar och anmärkningar kunde stundom 

 göras, då fakulteternas förslag icke befunnos tillfreds- 

 ställande. Öfver tilllämpningen af de i dessa prelektions- 

 kataloger afgifna löftena hade under den svenska tiden 

 kansler vakat genom att konsistorium terminligen plägat 

 till honom öfversända lärarnes uppgifter om sin värksam- 

 het under den förflutna terminen. Men under krigstiden, 

 då till en början ingen kansler fanns att vända sig till, 

 upphörde denna plägsed, och under Speranskys treåriga 

 kanslerstid fick den hvila. Kanske hade det också allt 

 framgent fortgått på samma sätt, om icke Armfelt, som 

 hyste den uppfattningen, att lärarne illa skötte sitt kall, 

 hade erinrat vederbörande om deras skyldighet. Genom 

 sin sekreterare L. G. v. Haartman lät han i slutet af år 

 1812 konsistorium veta, att han förmärkt, hurusom kon- 

 sistorium, alltsedan Speransky tillträdde kansleriatet, un- 

 derlåtit att insända förtecknmgar öfver professorers, ad- 

 junkters och docenters offenthga och privata föreläsnin- 

 gar. Som sådant stred emot hvad tidigare brukligt och 

 förordnadt varit, tillsades nu konsistorium, med afseende 

 å nyttan och nödvändigheten af förordningens efterlef- 

 nad, att vid hvarje termins slut inkomma med ifråga- 

 varande förteckningar, hvarjämte rektor anmodades att 

 vidtaga den åtgärd sakens beskaffenhet fordrade. ^) 



Tillsägelsen blef också lydigt efterkommen, om det än 

 plägade dröja med expeditionen. I omständliga förteck- 



1) v. Haartman t. rektor G. Gadolin 8 nov. 1812, K. K. B. 

 Nat. o. Folk, H. 69. 



