337 



ska omsorger för vetenskapernas oafbrutna odling, lialf- 

 lärdomen för grundliga kunskaper ock intrigen och mak- 

 ligheten söka en annan fristad". 



Vidlyftigast uppehöll sig v. Haartman i sitt betän- 

 kande vid den juridiskla fakuleten, där han själf idkat 

 studier, samt den medicinska, rörande hvilken han väl in- 

 hämtat råd och förslag af sin far, medicineprofessorn. 

 De juridiska studierna, såsom de därintills bedrifvits, voro 

 enligt hans mening allt för teoretiska, h vilket haft till 

 följd, att de unga juristerna ofta voro alldeles omöjliga i 

 en del stycken, då de inträdde i ämbetsvärken. Yäl ön- 

 skade han behålla de sedvanliga ,. smärre" preliminära 

 förhören — i teologi, logik, ekonomi och matematik — , 

 vidare latinskrifningen samt de offentliga förhören i lag- 

 farenhet och naturrätt. Men sedan de förstnämnda, till 

 hvilka ännu kunde komma förhör i Finlands och Ryss- 

 lands statistik, blifvit presterade och studenten i 3 — 4 

 terminer åhört juris- och moralium professorerne, borde 

 han undergå en förberedande examen i fakulteten samt 

 därpå åtfölja någon landsdomare under 2 — 3 ordinarie 

 ting. Efter återkomsten till akademin skulle han ännu 

 en läsetermin åhöra nämnda professorers föreläsningar 

 och först därpå admitteras till examen i lagfarenheten. 

 Äfven ansåg v. H. det nödigt att jurisadjunkterne föran- 

 staltade med studenterne under de första åren praktiska 

 öfningar — motsvarande dem i de båda seminarierna — , 

 näml. disputationer, examina och profskrifningar. Först 

 om ett sådant system genomfördes, kunde undervisningen 

 blifva theoretico-practisk och anspråken på juridisk bild- 

 ning bhfva tillfredsställda, förmenade v. Haartman. 



För de medicinska studiernas befrämjande, hvilka 

 nu lågo så nere, att under de sista terminerna medicine 



Nat. o. Folk, H. 69. 22 



