343 



Stor måtte under sådana förhållanden belåtenheten 

 ha varit, då kansler i slutet af år 1813 meddelade kon- 

 sistorium tillsägelse att låta medicinska fakulteten upp- 

 göra förslag till inrättandet af ett kliniskt institut jämte 

 accouchementshus. I den skrifvelse, hvari detta uppdrag 

 gafs, förklarade Armfelt, att han icke utan bekymmer 

 sett läkarvetenskapen nästan h. o. h. sakna idkare vid 

 Åbo akademi. „Om detta fortfar — menade han — och om 

 ej vid akademin ilere unge män blifva bildade, åt hvilka 

 medicinalvården i landet med tiden kunde anförtros, så 

 inser herr biskopen och cons. acad. lika med mig de 

 olyckhga följder, som däraf icke allenast för akademin 

 enskildt, utan för vårt fosterland i allmänhet kunna här- 

 flyta." De skäl, som därintills hindrat inrättandet af 

 nämnda institut, funnos icke vidare. „Samhället och aka- 

 demin påkalla, mina herrar, vår omsorg för en veten- 

 skap, af hvilken det förras närvarande och tillkommande 

 välfärd och det senares anseende i så betydlig mån be- 

 ror." I särskild skrifvelse till medicinska fakultetens de- 

 kanus, prof. Pippingsköld, anmodade Armfelt fakultetens 

 ledamöter „att med vanligt nit söka uppmuntra och för- 

 må flere af den vid akademin studerande ungdomen att 

 vinnlägga sig om läkarekonsten och dess studium". För 

 sin del lofvade han att befrämja ändamålet genom alla 

 de medel, som berodde af honom. ^) 



föreläsare, berättar i sina dagboksanteckn. (Ephemerider) d. ^-/g 1814, 

 att med. adjunkterne Törngren och Sundius hade 6 åhörare. Han 

 berömmer den förres långsamma uttal, men finner den senares mål- 

 före otydligt. 



1) Kansler t. konsist. 1 nov. 1813 (K. K. B.) och t. J. Pipping- 

 sköld samma dag (kansl. ämb. brefkonc. 1809 — 1818); K. P. 30 nov. 

 1813. 



Nat. o. Folk, H. 69. 



