348 



sta klassen skulle höra sådana läkare, hvilka ämnade 

 blifva akademiska lärare; till den andra blifvande stads-, 

 provincial-, regements-, lasaretts- och slottsläkare ; till den 

 tredje underläkare, hvilka kunde tjäna som kompani-, ba- 

 taljons- och bruksläkare eller användas för mindre stä- 

 ders och landsbygdens behof. Och till den sista klassen 

 skulle hänföras de s. k. pepinièrerna, hvilka skulle gå 

 tillhanda vid sjukskötseln och mindre viktiga fall, m. a. o. 

 motsvara den forna badare-societeten. Omständhgt redo- 

 gjorde fakulteten för de examensfordringar, hvilka borde 

 upprätthållas för tillträde till hvarje af dessa fyra klas- 

 ser, och för de stipendier, som under lärotiden kunde åt- 

 njutas. Så skulle af läkare i första klassen fordras exa- 

 men philosophicum rigorosum, pharmaco-chemico-exa- 

 men, förhör på latin inför fakulteten samt vinnande af 

 medicine doktors värdighet, som skulle föregås af en of- 

 fentlig dissertation samt lectio precursoria. För den an- 

 dra klassen, som skulle omfatta „de egentligen praktise- 

 rande läkare", erfordrades en medico-filosofisk kandidat- 

 examen, som atiades på svenska inför de flesta af filoso- 

 fiska fakultetens professorer, så en pharmacie-examen in- 

 för kemiprofessoren, därefter på vanligt sätt medicine 

 kandidat- och licenciatexamina på svenska och sist ett 

 svenskt profscriptum, hvarpå examinanden befordrades 

 till med. doktor, men utan befordringsrätt vid akademin. 

 Till den tredje klassen räknades de hvilka blifvit medi- 

 cinekandidater eller kirurgiekandidater enligt en förordn. 

 af 1797. En gemensam fordran för läkare af dessa tre 

 klasser var att de i 8 månader tjänstgjort såväl på medicin- 

 ska och kirurgiska som på accouch. afdelningen af det före- 

 slagna kliniska institutet. I stipendium skulle första klas- 

 sens läkare åtnjuta 100 rub. i högst tre år, andra klassens 75 



Bidrag t. känned. af FinL 



