361 



ter och må hända någon smitta af tidens novateurer 



torde blifva betydel. hinder i det goda denna corporation 

 både kunde och borde åstadkomma. Den kännedom en 

 lång erfarenhet gifvit mig af världen och af människor 

 i allmänhet gör, att min blick är tämmel. säker, då jag 

 har under ögonen fullkoml. caractèrs drag — dock skall 

 jag alltid vara glad, om jag i dessa conjecturer misstagit 

 mig." — Om Tengsti'öms ..idé" att Finlands ungdom borde 

 söka sig in uti de ryska kollegierna yttrade Armfelt, att 

 den „är af en djuptänkande statsman med sann patrio- 

 tisme". Armfeit trodde också, att de nya sökandene 

 skulle vara välkomna i Ryssland, där det rådde total brist 

 på folk med något slags underbyggnad. Dock mötte pla- 

 nen i språket „ett gruiligt hinder", som på lång tid icke 

 kunde öfvervinnas, då alla åtgärder i Finland för de ryska 

 språkstudierna hade „sköldpaddans liflighet". ^) 



Armfelts motvilja mot att öfverlämna frågans bered- 

 ning åt konsistorium hade sin förklaring i den oro, som 

 vållats af den Calonius — Lagus'ska tvistefrågan. „I den gäs- 

 ning, förklarade han för biskopen, som nu existerar i con- 

 sistorium academicum, där Lagus på ena sidan leder sine 

 åsnor och får dem att bräka som han vill och Calonius 

 å den andra genom sina år, sin reputation och gammal 

 häfd imponerar på opinionerna, så måste man värkel. gå 

 varligt för att ej skämma bort våra goda intentioner och 

 öka confusion i stället för att ändra missbruken." Arm- 

 felt beslöt sig därför till en början för att lämna saken 



') Till Tengström 4 dec. 1813. Enl. hvad L. G. v. Haartman 

 meddelade Tengström (22 nov. 1813), tillstyrkte Walleen att upptaga 

 frågan om de akademiska examina tillsammans med den samtidigt 

 ifrågasatta omregleringen af skolvärket, men Armfelt och v. Haart- 

 man ansage att detta skulle alltför mycket draga ut på tiden. 



Nat. o. Tolk, H. 69. 



