364 



med hjälp försåvidt hans ålder det medgaf — „qvantum 

 vero veteranus octogenario major ex Dei gratia adhuc va- 

 let". Också prof. G. Gadolin var på grund af rektorats- 

 göromål läseåren 1809—1810 och 1812—1813 hindrad att 

 föreläsa och af den nya acqvisition, som erhållits i prof, 

 Melartin, begynte fakulteten först senare erhålla känning. 

 Men de brister, som sålunda uppstodo i lärokurserna, fyll- 

 des någorlunda genom medvärkan af fakultetens öfriga 

 lärare, så att undervisning alltid meddelades i de tre pro- 

 fessorernes läroämnen, dogmatik, exegetik och scientia pa- 

 storalis. i) Och vid sidan af de offentliga föreläsningarna 

 pågingo, enligt hvad prelektionskatalogerna och de få lek- 

 tionsberättelserna gifva vid handen, enskilda kollegier, i 

 hvilka än specialfrågor än åter elementära ämnen behand- 

 lades, hvarjämte praktiska öfningar regelbundet höUos i 

 det teologiska seminariet med sacri ministerii kandida- 

 terne. Antalet teologie studerande var rätt ansenligt. Un- 

 der läseåret 1812 — 1813 hade prof. Jak. Bonsdorfi vid sina 

 offenthga föreläsningar öfver 60 anmälda åhörare — bland 

 dem väl en del från andra fakulteter — och Snellman 

 omkr. 40; Gadolin räknade h. t. 1813 37 åhörare, semi- 

 narii pastor Laureeus h. t. 1812 48 anmälda deltagare i 

 kurserna. ■ 



Af den filosofiska fakultetens talrika discipliner voro 

 särskildt de naturhistoriska och fysisk-matematiska före- 



') Om teol. prof. H. Snellmans föreläsningar antecknade den unga 

 studeranden A. J. Sjögren d. ^■'/j 1813 i sina Epliemerider : „Hvad Cor- 

 nelius kallar reeonimendatio oris atque orationis förenas hos honom 

 att göra ett så mycket lifligare intryck uppå auditorerna, af hvilka 

 han också kunde räkna c. 50. Dock är en mera skimrande yta den 

 större förtjänsten i hans föreläsningar. Den ersätter och döljer det 

 som brister uti grundlighet och strängare filosofisk raisonnemang." 



Bidrag- t. känned. af Fini. 



