377 



därefter taga hemvägen öfver Torneå för att undersöka 

 de jäi-n- och kopparmalmer, hvilka uppgåfvos finnas i 

 omnäjden af denna stad. Tillsägelsen gafs väl af xA_rm- 

 felt, som ansåg att resan skulle lända akademin och lan- 

 det till fördel samt därför befallde konsistorium att tilldela 

 Lindvall ett reseunderstöd af 200 rdr. b. af de rundliga 

 penningetillgångar akademin numera af kejsaren erhållit. 

 Men vi kunna antaga, att förslaget utgick ifrån Gadolin, 

 som också enligt kanslers anmodan uppgjorde en när- 

 mare instruktion för resan. Uti denna, som godkändes 

 af konsistorium, förordades särskildt besök vid vissa 

 namngifna grufvor och bruk i Sverige — såsom i Fah- 

 lun, Sala, Elfdalen, Gefle, Thorsåker, Söderhamn, Törefors 

 m. m. — , på hvilka platser Lindblad skulle söka att för- 

 värfva sig dupl. exemplar af förefintliga mineralier i valda 

 och väl slagna stuffer. Men därjämte ägde han att taga 

 kännedom om själfva bruksdriften, om malmgrufvornas 

 läge och beskaffenhet, om de nyaste arbetsmetoderna o. 

 s. V., äfvensom höra sig för, huruvida i yrket kunniga 

 personer funnos, hvilka voro hågade att i händelse af 

 kallelse öfverflytta till Finland för att därstädes istånd- 

 sätta bruksinrättningar. I norra Österbotten skulle Lind- 

 blad undersöka några järn- och kopparhaltiga bärg i Of- 

 vertorneå socken (och närgränsande områden) — såsom 

 Karhujupukka, Pyhäjupukka, Kolari, Juvakainen, Lohi- 

 vaara m. m. — äfvensom ett par anspråkslösa järn- och 

 kopparbruk, men dessutom inhämta underrättelser om 

 orternas naturliga resurser, om skogar, vattenfall och 

 kommunikationer, samla stuifer m. m. I Sverige hoppa- 

 des man att vid bruksrörelserna sysselsatta förmän o. a. 

 skulle stå Lindblad till tjänst med råd och underrättel- 

 ser; i Österbotten hänvisades han till några om orter- 



Nat. o. Folk, H. 69. 



