383 



trädde ett annat förhållande. Genom kejsarens frikostig- 

 het ökades nämligen de filologiska ämnen, med hvilka 

 professorer och studenter därintills bråkat och hvilka för- 

 blifvit så godt som oförändrade sedan akademins grund- 

 läggning, med ett nytt tungomål, h vilket från första början 

 ådrog sig stor uppmärksamhet — icke så mycket för dess 

 egen skull och af filologiska skäl som emedan dess stu- 

 dium var en följd af landets förändrade politiska ställ- 

 ning och därför äfven erhöll en i viss mån praktisk, men 

 i hufvudsak politisk karaktär. Det var ryskan, segrarens 

 språk, hvilket därintills h. o. h. stått utanför gränserna 

 för den akademiska bildningen, men hvars kännedom 

 numera gjordes obligatorisk för alla studenter — hvilken 

 fakultet de än månde tillhöra. 



ej en gång ambulatorie, monarkisk, allraminst sådan, att den skulle 

 vara utöfver all appellation". Konsistorium resolverade, att som dis- 

 sertationen enligt fil. fakultetens utlåtande berörde endast filosofiska 

 ämnen, mötte intet hinder dess utgifvande i tryck och offentliga ven- 

 tilation. K. P. 29 jan. — 3 apr. 1810; Heikel, Filologins studium, 

 s. 267. 



Nat. o. Folk, H. 69. 



