392 



som en tid låg sjuk — föreläsningarna, främst clem i 

 ryska språket och slavonska litteraturen, men äfven andra ; 

 de sträfvade också med all flit att förkofra sig i talsprå- 

 ket, men klagade öfver att de ryska studenterne för egen 

 öfnings skull gärna samtalade med dem på utländska 

 språk ocli att i de hus, i hvilka de umgingos, mest tala- 

 des tyska och franska. Med anledning af fransmännens 

 frammarsch mot Moskva nödgades de båda studenterne 

 på hösten lämna staden, och skulle de då helst begifvit 

 sig till Kasan eller Charkow, men fingo i stället följa med 

 spillrorna af universitetskåren till Nischni-Nowgorod, där 

 de, „irrande i landsflykt från den ort, som var vår be- 

 stämmelse, och redan tviflande om hela vår framtid", först 

 bodde i kronokvarter, därpå i privat bostad, genom rek- 

 tor Heyms bemedling understödda med extra taffelpen- 

 ningar (20 kop. om dagen). Efter erhållet tillstånd af 

 Armfelt och sedan konsistorium på dennes förordnande 

 tillsändt dem respengar, anträdde de på våren återfärden 

 och voro i början af sommaren i hemlandet, där deras 

 färdighet *i riksspråket genast togs fullt i anspråk, i) 



^) I vidfljrftiga rapporter till Tengström, sin „vördade ocli äl- 

 skade välgörare", „skaparen af hoppet om min framtida sällhet", redo- 

 gjorde Ehrström för sin och sin kamrats vistelse i det främmande landet, 

 för deras iitgifter, lefnadsförhållanden och studier; berättade på bisko- 

 pens uppmaning om akademiska och litterära förhållanden i Moskva, 

 inhämtade sina förmäns tankar om studiernas bedrifvande o. s. v. 

 Vid afresan från Åbo hade Ehrström fått af biskopen i uppdrag att 

 genom en prof. Buhle, till hvilken han erhöll ett rekommendationsbref, 

 inhämta underrättelser om i Moskva förefintliga källor till Finlands 

 historia. Kesultatet blef väl intet, men i stället meddelade E. några 

 uppgifter ur arbeten i Eysslands äldre historia, som han studerade. 

 Äfven Ottelin sände ett par skrifvelser. Biskopens svarsbref beredde 

 de två stipendiaterne högtidsstunder. I början af juni befann Ottelin 



Bidrao- t. känned. af Fini. 



