396 



sen och liofrätteii i Abo. hade då (1816) utnämnts till do- 

 cent i rysk historia och litteratur samt vidare till rysk 

 språkmästare efter Manitzef; Ottehn, som till en början 

 ställt sin ryska språkskicklighet i skolans tjänst, blef 1817 

 docent i filosofi. Båda gjorde sin egentliga fortune på det 

 kyrkliga området. 



Om de framsteg, som de ryska språkstudierna gjorde 

 under de två språkmästarnes ledning och tack vare kon- 

 sistorii bemödanden, äga A'i icke någon närmare känne- 

 dom. Att de till en början icke kunde vara stora, ha vi 

 all anledning att antaga, då det ju måste taga sin tid, 

 innan de af Speransky framhållna skälen för kännedomen 

 af det därintills främmande språket kunde allmännare sen- 

 teras. Detta insågs också af höga vederbörande, hvilka, 

 alltför otåhga att afbida språkkunnighetens utbredning på 

 naturligt sätt, i den mån nyttan och behofvet däraf fram- 

 trädde, och misstroende den frivilhga anslutningen till 

 språkets studium, redan de första åren efter kriget funno 

 nödigt att genom öfverhetliga påbud fordra kännedom af 

 riksspråket såsom villkor för inträde i statens och kyrkans 

 tjänst. I början af år 1812 meddelade regeringskonseljen, 

 att hon ..vid öfvervägandet af nyttan och nödvändigheten 

 för ämbets- och tjänstemännen uti Finland att äga kän- 

 nedom uti ryska språket funnit nödigt att inhämta upp- 

 lysningar om de utvägar, som vid landets allmänna läro- 

 värk för ynglingar till erhållande af undervisning och 

 färdighet i nämnde språk äro att tillgå, samt hvilka medel 

 till ändamålets vinnande erfordras*'. Till följd däraf an- 

 modades konsistorium att utlåta sig därom, ..huruvida 



t. Tengström -^/^ 1816. Den '"/g 1813 "berättade Ehrström åt Walleen, 

 att Meyer och Birschert redan ackorderat med Plucliardt om tryck- 

 ningen. 



Bidras: t. käuned. af Fini. 



