4:0» 



komma något af betydenhet. I medicinska fakulteten stod 

 det, utom dissertationer af J. A. Törngren, N. A. Ursin 

 och några unga doktorer, stilla. 



Inom den filosofiska fakulteten var jjroduktionen på 

 det historiska området, så liflig under den närmast före- 

 gående tiden, tämligen svag, om också icke alldeles utan 

 betydelse. Historieprofessoren var fullkomligt improduk- 

 tiv. Det mesta och bästa, som befordrades till tryck, utgjor- 

 des af litteratur- och lärdomshistoriska dissertationer af 

 ß. v. Becker, F. W. Pipping, J. J. Tengström och J. 

 Fr. Wallenius. Afven den filosofiska litteraturen, hvil- 

 ken i förra tider varit så gouterad, riktades endast med 

 mindre betydande tillskott af lärarne i ämnet, Lagu& 

 och Palander, hvilka värkade för de kantianska lärorna» 

 utspridning, samt Bergbom, som närmast anslöt sig till de 

 Schellingska teorierna, äfvensom af teologen Gr. Hirn, som 

 loverade mellan rationalism och supranaturalism. — Filo- 

 login hade en flitig odlare i Wallenius, som efter att tidi- 

 gare ha utöfvat en litterär värksamhet på medicinens och 

 naturalhistoriens områden nu rörde sig med stor ledig- 

 het inom de romerska skaldernas värld. Större betydelse 

 än hans filologiska arbeten ägde dock de i rationalistisk 

 riktning gående exegetiska undersökningar, som utgåfvos 

 af Johan Bonsdorff och hvilka tillvunne förf. en viss 

 uppmärksamhet i hemlandet och beröm i utlandet. Me- 

 delmåttiga dissertationer i gammaltestamentlig exegetik 

 utgåfvos jämväl af adjunkterne Hirn, C. J. af Tengström 

 och J. A. Edman. Fattenborg hvilade under dessa år, 

 men började åter år 1815 en väl vitsordad produktion. 

 På den finska språkforskningens gebit uppträdde semina- 

 rielektor G. Renvall såsom ensam författare med ett par 

 afhandlingar. 



Nat. o. Folk, H. 69. 



