412 



skrifvelse, som afsåg att gifva bättre fart åt den litterära 

 \'ärksamlieten. Sedan akademin numera, hette det i skrif- 

 velsen, genom kejsarens frikostigket erhållit de utvidgade 

 tillgångar hon önskat sig till vetenskapernas befrämjande, 

 sedan den reglering af akademistaten, som däraf var en 

 följd, försiggått och de flesta tjänsterna blifvit besatta, 

 borde akadeuiin „framför allt eftersträfva att ådagalägga, 

 det hennes förnämsta bemödande är att svara emot sin 

 höge beskyddares nåd och samhällets billiga fordringar. 

 Emot vetenskaperne särskildt har akademin en dryg plikt 

 att uppfylla. Icke allenast fosterlandet, utan äfven vårt 

 gemensamma fädernesland och hela den lärda världen 

 äger anspråk på hennes värksamhet till deras utspridande 

 och den sanna lärdomens befordrande och förökande. Det 

 förtjänte anseende akademin, för några år tillbaka, för- 

 värfvade sig bland Europas lärosäten bör åter, att jag 

 så må säga, upplifvas och förökas." 



Med hänsyn till dessa fordringar hade kansler, efter 

 „samråd med landets upplyste män", kommit till den 

 slutsats, att ändamålet skulle befrämjas dels genom utgif- 

 vandet af „något periodiskt värk för den egenteligen s. k. 

 lärda världen", dels genom en mer populär pubhka- 

 tion, hvars syftemål skulle blifva „att inom vårt fäder- 

 nesland utsprida ljus och en sann nationalanda". Den 

 förstnämnda serien, som skulle bekostas af akademin och 

 lämpligen kunde bära titel af „Acta litteraria universitatis 

 aboënsis", tänkte sig grefven att skulle utgifvas på latin 

 „i mån af tillgångar på tjänliga materialier" och skulle 

 upptaga „ originalaf handhngar i alla vetenskapsdelar, som 

 vid akademin trakteras". Om den senare serien yttrade 

 sig grefven icke närmare, men han lofvade att för dess 

 utgifvande söka utvärka kejsarens nådiga tillstånd. Till 



Bidra"- t. känned. af Fin]. 



