416 



heligaste rättigheter". Och förutsäg prokansler med till- 

 fredställelse, att akademins ,,så utmärkt skickhga och all- 

 mänt aktade" lärare skulle skynda att realisera detta 

 kanslers „ädla förslag." Yäl insåg prokansler de svårig- 

 heter, som reste sig mot planen till följd af den politiska 

 ställningen och emedan förbindelserna med ..den öfriga 

 respublica litteraria" voro så afbrutna, „att få nya böcker 

 kunna anskaffas, att föga någon lärd journal eller tidning- 

 står för det närvarande att erhålla och än mindi'e någon 

 littéraire brefväxhng med utrikes litterateurer och veten- 

 skapsidkare kan eller får vidtagas". Men dessa olägenhe- 

 ter, tänkte prokansler, kunde af hjälpas innan tryckningen 

 begynte, och för öfrigt voro en del ämnen af den art, att 

 de väl kunde utarbetas med „till hands varande hjälpre- 

 dor", om också den sista handläggningen erfordrade ett 

 „för ögnablicket saknadt litterairt biträde." 



I fråga om de särskilda ämnen, som i pubhkations- 

 serien borde intagas, ansåg Tengström, att de kunde hän- 

 föras till tre kategorier: 



„a) nya eller härtills otryckta af handlingar in omni 

 scibili af sant vetenskaphgt värde så till stil som innehåU; 



b) redan för detta vid universitet[et] genom tryck ut- 

 gifna akademiska arbeten, disputationer och ströskrifter, 

 som numera äro svåra att öfverkomma, men dock för- 

 tjäna att förvaras åt eftervärlden; 



c) historiska anteckningar om universitetets och dess 

 särskildte tillhörigheters och inrättningars tillstånd, de där- 

 vid sedan 1808 förefallne och än framdeles timande mär- 

 keligare förändringar, akademiska befordringar och döds- 

 fall med vidfoffade nekroloo-er öfver minnesvärda lärda 

 män, förteckningar å utkommande disputationer med hvad 

 mera, som kan höra till en universitets krönika." 



Bidrag- t. känned. af Fini. 



