418 



vara öfrig ifrån våra egenteligen vetenskapliga yrken och 

 ämbetsmanna-göromål och en sådan stand väl ej kan 

 vara bättre eller nöjsammare använd än till främjande af 

 redeliga landsmäns upplysning och gagn och att genom 

 ett fritt och inbördes meddelande af våra kunskaper och 

 grundsatser både lifva och befästa kärleken för den fo- 

 sterjord, i hvars sköte vi själfva uppvuxit och den vi en 

 gång förr eller senare skole lämna i arf åt barn och ef- 

 terkommande". 



Pr okansler tänkte sig vidare, att serien, som helt en- 

 kelt kunde kallas „Läsning för finnar", skulle utgå, på 

 samma sätt som den latinska, i fria häften på tider, då 

 tjänliga materialier erhållits. På sådant sätt skulle arbetet 

 blifva hvarken „brydsamt eller besvärligt" för de blif- 

 vande redaktörerne, hvilka säkerligen komme att bestän- 

 digt understödjas med bidrag af „upplyste och fosterlan- 

 det tillgifne medborgare". Enligt prokanslers mening 

 borde nämligen en redaktion tillsättas, i hvilken han för 

 egen del var villig att i mån af sin tid medvärka, men 

 alla finska medborgare borde ha rätt „att genom ifrågava- 

 rande organ eller periodiska skrift kommunicera sig med 

 läsande landsmän". Till publikationen skulle främst emot- 

 tagas sådant, som kunde tjäna till att befordra känslan 

 för religion och fädernesland samt öka kännedomen af 

 eget lands natur, historia, språk m. m. Däremot önskade 

 Tengström, att politiken för dagen skulle vara utesluten 

 och särskildt livad som rörde kejsardömets statsintresse 

 och diplomati. ^) 



Prokanslers båda betänkanden omfattades till alla 

 delar och utan motsägelse af konsistorii ledamöter. 2) I 



') K. P. 6 mars 1813, konc. 

 '-) K. P. 10 o. 13 april 1813. 



Bidra»- t. känned. af Fiiil. 



