421 



dige vidtagne." Planen för den svenska serien af uppsat- 

 ser hade han däremot öfverlämnat till kejsarens pröfning 

 och stadfästelse. Under förbidan därpå föreslog han att 

 i den af akademin utgifna almanackan måtte — såsom 

 under svenska tiden varit vanligt — meddelas populära 

 uppsatser i nyttiga ämnen, afsedda för allmogen. Utgif- 

 terna skulle utan förhöjning af det vanliga priset be- 

 kostas af akademin, som öfverhopats med monarkens 

 nåd och därför borde anse för sin phkt „att äfven med 

 åsidosättande af egne fördelar söka bidraga till våra lands- 

 mäns upplysning och nyttige kunskapers utspridande." ^} 

 Det var sålunda rätt vackra uppgifter som förelades 

 akademins „så utmärkt skickliga och allmänt aktade" lä- 

 rare. Att svårigheter till en början skulle möta med an- 

 ledning af de krigiska tiderna förstod Armfelt väl, men 

 såsnart fredliga förhållanden åter inträdt genom det franska 

 öfverväldets kufvande, förväntade han sig de bästa re- 

 sultat. Innan han ännu mottagit konsistorii betänkande, 

 skref han otåligt till Tengström: „Jag längtar att se Ert 

 beslut, mine herrar, relativt till den anmaning, jag tagit 

 mig friheten att göra Er att taga till pennan dels för att 

 sprida egen glans, dels för att skapa en opinion i landet." 

 Han tröstade med att kommunikationen höll på att retab- 

 leras med Tyskland och redan börjat med England samt 

 att öfriga länder, hvilka ännu voro stängda, „torde i denna 

 moment vara af så liten intérêt för både litteraturen och 

 samhällsbandet och moralen, så vi alldeles ej böra sakna 

 deras productions d'esprit et de sciences". På våren s. å. 

 förmodade han, att akademins periodiska arbeten skulle 

 komma i gång såsnart fransoserne voro drifua till ßhen- 



') Armfelt t. konsist. 24 apr., 4 jiini 181.3. 

 Nat. o. Folk, H. 69. 



