422 



strömmen, och mot slutet af året förklarade han: „Jag är 

 öfvertygad om att så snart Tysklands befrielse är full- 

 komnad (som synes vara hart när) skall dess lärde och 

 universiteter skynda sig att återtaga sin värksamhet. Det 

 bhr ett slags moraliskt behof, understödt af politiske con- 

 siderationer. Men med Frankrike torde det ej gå så fort, 

 ty dess öden äro incalculable, hvad vändning ock sakerna 

 taga."i) 



Att utom prokansler äfven konsistorii ledamöter åtm. 

 i början mottogo kanslers „ädla förslag" med tillfreds- 

 ställelse, behöfva vi icke betvifla. Men tyvärr motsva- 

 rade resultaten på intet sätt ansatserna. Med den nåd. 

 stadfästelsen å förslaget till en populär serie dröjde det 

 intill år 1816, så att under Armfelts kanslerstid företaget 

 fick hvila. För den lärda publikationsserien utsågs på 

 hösten 1813 en redaktionskomité, bestående af prof. Joh. 

 Gadolin, Hällström, Fattenborg och Lagus för den filo- 

 sofiska, G. Gadolin för den teologiska, Calonius för den 

 juridiska och v. Haartman för den medicinska fakulte- 

 ten. Och någon tid därefter beslöt konsistorium, efter 

 påminnelse af prokansler, att genom annons i Abo tidning 

 underrätta medborgare i landet om den tid, inom hvilken 

 uppsatser skulle lämnas till tryckning uti serien. 2) Men 

 utöfver dessa förberedelser kom man icke. De svårig- 

 heter konsistorium från första början förespått för den 

 utmärkta planens värkställighet blefvo större än man kan- 

 hända tänkt sig. En viss blyghet och anspråkslöshet af- 

 höU måhända en och annan från att uppträda, men utan 

 tvifvel meclvärkade jämväl tröghet och indifPerentism till 



1) Till Tengström 27 mars, 31 maj, 4 dec. 1813. 



2) K. P. 13 juli, 22 Okt., 30 nov. 1813. 



Xat. o. Folk. H. -69. 



