430 



däraf som af de allmänna tidsförhållandena härilytande 

 dyrheten på bokmarknaden. 



Allmänt klagades öfver svårigheten att få nya arbe- 

 ten tryckta på det akademiska tryckeriet, det enda i sta- 

 den och utom ett obetydligt tryckeri i Vasa det enda i 

 landet. Innehafvaren, mag J. Chr. Frenckell, upprätthöll, 

 hette det, alltför höga taxor och tog för ringa hänsyn till 

 de lärda författarnes behof, medan tryckeriet upptogs af 

 andra inbringande bokföretag och af det officiella tryc- 

 ket, som efter den politiska omhvälfningen öfverläts åt 

 Frenckell. ^) Man väntade sig därför en förändring till 

 det bättre, då univ. sekr., sedan professor J. Pr. Ahlstedt 

 år 1812 anhöll hos regeringen om tillstånd att inrätta ett 

 andra tryckeri i staden. Ansökningen hänsköts först till 

 consistorium academicum, där frågan gaf anledning till 

 mycket divergerande åsikter. Åberopande ett precedens- 

 fall från år 1805, då i enlighet med konsistorii majoritets 

 afstyrkande utlåtande hans kongl. svenska majestät afsla- 

 git mag. doc. Gr. I. Hartmans anhållan att få inrätta ett 



') Kontraktet med Frenckell, uppgjordt år 1805 på tjugu år, 

 tryckt af F. W. Pipping i serien „Historiska underrättelser om bok- 

 tryckeriet i Finland", Finska vetensk. societetens Acta tom VIII, p 

 II: 348-352. Däri öfverläts åt Frenckell akademins genom kgl. i-e- 

 solutioner åren 1765 och 1794 stadfästa pi-ivilegium exclusivum på 

 tryckningen af finska psalmböcker och katekeser äfvensom den aka- 

 demin medgifna tullfriheten på 1,000 ris tryckpapper, som för till- 

 fället betalades af kronan i penningar med 104 rdr. 8 sk. b:co årligen 

 (i den nya staten af 1811 upptagen till 150 rub. s.). Boktryckaren å 

 sin sida var skyldig att utan ersättning trycka allt, som erfordrades 

 till akademins egen tjänst - program, lektionskataloger, blanketter 

 m. m. — samt att leverera disputationstrycket till lägre prisei än de 

 vanliga, enligt närmare föreskrifna taxor. Tryckerirörelsen var. såsom 

 Pipping framhåller, mycket förmånlig för Frenckell, hvilken skötte 

 sina affärsintressen med omtanke och sedvanlig yrkesegoism. Ar 1811 



Bidrag t. känned. af Fini. 



