439 



nirip- med väl inrättade och värksamme littéraire sällska- 

 per samt kraftig uppmuntran för vitterhet och en häl- 

 sosam tankefrihet varit upplysningens föregångare och 

 skall alltid utgöra de värksammaste medlen för sanna 

 och nyttiga kunskapers utspridande. Vitterheten vore 

 efter statsrådets tanke i synnerhet ett af de värksam- 

 maste medlen till upplysningens och smakens befordran, 

 men just detta medel trodde statsrådet sig hafva anled- 

 ning att förespå för framtiden komma att allt mera upp- 

 höra. Själfva Tysklands exempel öfvertygade dessutom 

 statsrådet därom, att boktryckeriernas mängd därstädes 

 alstrat ett odugeligt marknadskram i stället för nyttige 

 arbeten, och detta mera till men för en rättskaffens upp- 

 lysning, än till befordran däraf. För öfrigt vore statsrådet 

 jämväl öfvertygad, att ju mera politiska afseenden förmått 

 kringsprida kännedomen af ett lands språk, desto begär- 

 ligare hafva ock dess arbeten blifvit i främmande länder 

 och desto större behofvet af ilere boktryckerier; men icke 

 skulle - hvilken mängd boktryckerier som helst förmå 

 gifva det finska moderspråket den gångbarhet, som skulle 

 fordras för framgången af den litteraira produktionen, 

 och svenska språket, af ålder illa uttaladt i Finland, skall, 

 enligt hvad erfarenheten bestyrker, hädanefter än mera 

 urarta till uttal och konstruktion och sålunda stanna inom 

 litteraturens inskränktare krets. Då således hvarken finska 

 språkets brukbarhet ännu blifvit allmännare än tillförene 

 eller någon sannolik förhoppning är, att svenska vitter- 

 heten hädanefter skall göra några utmärkta framsteg i 

 Finland, emedan domsrätten, likasom uppmuntringen, utan 

 tvifvel bibehålles i ett numera främmande moderland, 

 ansåg statsrådet de af consistorii academic! pluralitet an- 

 förda grunder för dess underdåniga tillstyrkan vara föga 



Nat. o. Folk, H. 69. 



