446 



det dock intill år 1818, då Meyer förvissat sig om så stort 

 antal tyska och svenska tidskrifter, böcker m. m., att han 

 kunde ställa i utsikt ett snart öppnande af ett s. k. ,.Ktte- 

 rariskt magazin", hvarest stads- och landsboar kunde mot 

 fastställda månads- och årsafgifter studera den nyaste 

 litteraturen samt erhålla lån. Meyer påstod sig då äga så 

 vidsträckta bokhandelsrelationer som trots någon annan 

 nordisk bokhandlare, och för att befrämja det nyttiga 

 ändamålet med sin inrättning hade han redan antagit i 

 några städer (Helsingfors, Yiborg, Vasa, Tavastehus m. £.) 

 kommissarier, hvilka skulle förmedla lånerörelsen. 



Innan det Meyerska företagit kom till tals, hade en 

 förening existerat i staden, hvars uppgift varit densamma 

 som det tilltänkta institutets. Det var det s. k. „Läse- 

 sällskapet", som grundlagts de sista åren af 1700:talet och 

 bestod för det mesta af universitetslärare och civila tjän- 

 stemän, men äfven af officerare, handlande och andra 

 „vetenskapernas älskare". Antalet ,.subskribenter" varie- 

 nade årligen, utgjorde år 1806 inemot hundra, men år 

 1807 endast 36. Med de inflytande årsafgifterua — 2 

 rdr b. — uppköptes svensk och utländsk lärd litteratur, 

 populära arbeten i historia, resebeskrifningar, fack- och 

 andra tidskrifter, tidningar m. m., hvilka cirkulerade bland 

 medlemmarne. Såsom ledare af detta företag framstod 

 biskop Tengström, som tyckes haft hand om rekvisitio- 

 nerna och ekonomin. Till följd af kriget afstannade års- 

 subskriptionerna intill år 1814, då åter en inbjudan utfär- 

 dades till vetenskapernas älskare, „emedan — hette det — 

 lugnet i Norra Tyskland lämnar hopp att bokhandeln åter 

 kan komma i gång". Under året tecknade sig också 85 

 personer, och ett par år efteråt torde antalet medlemmar 

 varit något större, bland dem flere ledamöter af senaten 



Bidras; t. äkennd. af Fini. 



