453 



och beskydd, till bibehållande af ordning, lag och rätt, 

 och framför allt till stillande af det oförståndigt utsväf- 

 vande och blinda politiska nitet, som aldrig beräknade 

 liindren för sma afsikter eller medlen att beseg-ra dem, 

 utan blottställde sig idkeligen för öfvermaktens hämnd och 

 ökade oförrätter." Och med anledning af den upprättelse 

 händelserna gifvit hans politik yttrade han med en bland- 

 ning af själf belåtenhet och undergifvenhet: „I stormiga 

 tider har den lugna och raisonnerande medborgaren alltid 

 för ögnabhcket det sämsta spelet; men gemenligen har 

 eller får han sluteligen rätt, sedan passionerne och fana- 

 tismen hunnit rasa ut och upplösningen af tragedin ändtel. 

 visar, att han beräknat den rätt. — Man borde vara väl 

 orimlig för att tro, att någon finsk man, hög eller låg, i 

 fjol skulle önskat hvad nu skett; men att man -såsom 

 förnuftig människa borde och måste förutse det, är en 

 helt annan sak. Den närsynta borde aldrig förarga sig 

 därötVer, att en annan, med bättre ögon, ser längre och 

 klarare än han och att han i en vidare och ljusare 

 synkrets kan säkrare fatta och följa händelsernas lopp. 

 Tryggt hvilar jag vid den sublima och tröstefulla läran 

 om världens styrelse af en vis och god Försyn, som ej 

 gör mer undervärk i staten än i kyrkan, ledande dock 

 sluteligen allt till ett godt ändamål, ehuru förborgadt det 

 ock ofta är för våra ögon."' i) 



') Tengström t. Hambraeus 6 okt. 1809, medd. af E. G. Palmen 

 i Hist. Arkisto XVI, prot. s. 116 — 124. Teugström öfverlät ät H. att 

 till bådas „inbördes justifikation i goda och förståndiga människors 

 omdöme- göra af detta försvarsbref det bruk han fann för godt. 

 Hambrfeus, som själf fått lida för sitt förhållande under kriget, var icke 

 sen att tillmötesgå denna önskan. Den 5 dec. 1809 berättade han. 

 att han öfverallt försvarat Tengström. till glädje för dennes vänner. 



Xat. o. Folk. H. 69. 



