458 



Det var en viss mättnad vid „affairerna" efter före- 

 gående intensiv värksamhetslust, som talade ur dessa ord, 

 en begynnande trötthet vid administrativa göromål och 

 åstundan efter Htterär arbetsro, som med åren förmådde 

 Tengström att önska sig befrielse från akademin och 

 t. o. m. från stiftet. 



Men om Tengström afstod från att söka invärka på 

 de allmänna vårdande ärenden, hvilka i regeringskonsel- 

 jen och finska komitén ägde sina förespråkare, upphörde 

 han därför icke att göra sig underrättad om de finska 

 frågornas allmänna förlopp i Petersburg och om de 

 opinioner, som i de högsta sfärerna framträdde gente- 

 mot Finland. Med den största uppmärksamhet följde han 

 därjämte — såsom alla politiskt intresserade personer 

 — de storpolitiska händelserna i Ryssland och det öf- 

 riga Europa, ty af deras utveckling motsåg han fort- 

 farande invärkningar äfven på Finlands politiska ställ- 

 ning. Under liflig korrespondens med de finska stats- 

 männen i Petersburg inhämtade han närmare underrät- 

 telser om kriget och de politiska konstellationerna. Gre- 

 nom gamla vänner i Sverige — främst ärkebiskop Lind- 

 blom och den redan nämnde kyrkoherden Hambraeus, 

 medlem af 1809 — 10 års riksdag — såväl som genom re- 

 sande landsmän, hvilka uppehöllo sig därstädes, mottog 

 han berättelser om opinionerna i landet och regeringens 

 politiska sträfvanden, utom att han med dem meddelade 

 sig i hvarjehanda frågor af litterär och ecklesiastik 

 natur.') T. o. m. på krigsskådeplatserna i Tyskland och 



*) Tillfälliga meddelanden från Sverige erhöll lian vidare ge- 

 nom statsrådet M. Rosenblad, historikern And. Schönberg, förre kansl. 

 sekreteraren F. A. Wilhelmsson, som ännu anlitades af konsistorium 



Bidras t. känned. af Fini. 



