459 



Norge hade han en referent. ') Sålunda kunde han i 

 sin „vrå af världen", där han lefde „såsom snäckan i 

 skalet" 2), i högre grad än de flesta andra inom den högre 

 ämbets världen hålla sig au courant med händelserna 

 utanför Finlands gränser och på grund af deras förlopp 

 bilda sina slutsatser med afseende å eget lands framtid. 

 En väl initierad och mycket meddelsam korrespon- 

 dent ägde Tengström särskildt i kanslerssekreteraren C. 

 J. Walleen, äfven efter det denne afträdt från sin tjän- 

 stebefattning vid akademin. Enträget uppmanade han 

 denne sin uuge vän att i största förtroende lämna honom 

 redogörelser för arbetena i finska komitén och för ställnin- 

 gen i Ryssland jämte karakteristiker af de ledande per- 

 sonligheterna o. s. v. I början af år 1812, då han redan 

 mottagit af Walleen hvarjehanda intressanta uppgifter, 

 uttalade han sin önskan att erhålla underrättelser om 

 ställningen inom, finska komitén, icke för att han intres- 

 serade sig för någon „particulier sak", men emedan han 

 gärna följde „med en allmän öfversikt affairernas gång, för 

 att både som filosof och medborgare något så när kunna 

 bedöma den punkt, hvarpå vi stå, och hvad vi för en fram- 

 tid hafva att antingen hoppas eller frukta". Äfven föreslog 

 han för Walleeu, att denne måtte „ur minnet up|:)draga 



för särskilda uppdrag, sekreteraren i patriotiska sällsk. C. R. Rutström, 

 C. GrBorgii m. ii. — En flitig Ivorrespondent hade biskopen i doc. 

 L. J. Prytz (trolofvad med hans dotter); denne, som uppehöll sig 

 åren 1811 — 1813 för studier i Sverige, mest i Uppsala, redogjorde för 

 akademiska förhållanden, ombesörjde uppköp för biskopens räkning, 

 lämnade underrättelser om smörnoteringar o. s. v. 



') Regementsläkaren Jak. Edgren, som efter finska kriget kvar- 

 stannade i svensk tjänst. 



2) Till Aminoff 16 jan. 181.3. 



Kat. o. Folk, H. 69. 



