479 



dornet förlåter snarare en uppenbar orättvisa än en i dess 

 tanka manquerad formalitet." Under den följande tiden, 

 medan kriget emot fransmännen pågick och kejsaren 

 uppehöll sig på krigsskådeplatsen, uttalade Tengström 

 upprepade gånger för Walleen sin förvåning öfver att 

 Armfelt, hvilken samtidigt skötte gen. guvernörens göro- 

 mål, icke gjorde allvar af sin plan att lämna Petersburg 

 för att i högkvarteret för kejsaren föredraga de finska 

 ärendena och bland dem de akademiska, hvilka i månader 

 och år fingo ligga oafgjorda. „Önskeligt vore — skref han 

 i mars 1813 om Armfelt — att han genom sin ditresa kunde 

 sätta våra affairer i någon activitet! Kejsarns underskrift 

 å vårt nya in delnings värk vore oss academici af högsta 

 nödvändighet, emedan vi eljest så borttrasslas i eviga 

 liquider med statsvärket och dess förvaltare, att vi svår- 

 ligen mer komme i rent vattn.'^ Snart därefter förklarade 

 han „både akademins och landets öfriga affairer fordra" 

 Armfelts afresa, ty „annars komma vi i förlägenhet med 

 det stillestånd vi nu äro uti", och i maj 1813, då Arm- 

 felt lämnat generalguvernörsbefattningen, hoppades Teng- 

 ström, att Armfelt snart skulle företaga hvad han själf 

 kallade för sin pilgrimsfärd till lägret.^) Däraf blef dock 

 intet. 



Men Tengström besatt för mycken klokhet och var 

 en alltför patriotisk man för att låta sådana anledningar 



1) Till Walleen 27 febr.. 17 juni 1812, 1, 20, 24 mars, 1 maj 

 181.3. — Svårigheten att under kejsarens frånvaro ute i kriget få 

 finska ärenden afgjorda förmådde bl. a. Walleen att yrka på att Arm- 

 felt skulle taga „ett allvarsamt steg", d. v. s. anhålla om sitt entle- 

 digande. Walleen t. Ehrenström 1812 — 1813 (Stjernv.-Wall. saml.). Om 

 komiténs ovärksamhet Tegnér III: 423 — 424, Hartman, De tre 

 gustavianerua s. 295 — 296. 



Nat. o. Folk, H. 69. 



